Міністерство освіти і науки України
ПЕРВОМАЙСЬКА ФІЛІЯ
НАЦІОНАЛЬНОГО УНІВЕРСИТЕТУ КОРАБЛЕБУДУВАННЯ
ІМЕНІ АДМ. МАКАРОВА

Кафедра Економіки, обліку  та підприємництва 

 «Допущений до захисту» 
  Завідувач кафедри
  _______________________
 «___» __________ 20__р.

КВАЛІФІКАЦІЙНА РОБОТА
на здобуття ступеня вищої освіти «МАГІСТР» 

На тему: Шляхи підвищення ефективності зовнішньоекономічної діяльності підприємства

Виконала студентка 62-Екмаг групи 
                                                                  Чепіжко О.Ю._______________ 
                                                                                                                                           (підпис) 
                                          Керівник роботи:
                                                               к.е.н., доцент Хмарська І.А.
                                                                                                      (посада, наука ступінь, вчене звання)     ___________________________
                                                                                                                                              (підпис)                  

Первомайськ 2021

ЗМІСТ
ВСТУП 	4	
РОЗДІЛ 1 ТЕОРЕТИКО-МЕТОДИЧНІ ОСНОВИ РОЗВИТКУ ЗОВНІШНЬОЕКОНОМІЧНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ ПІДПРИЄМСТВА 		
1.1 Теоретичний аналіз законодавчої бази розвитку зовнішньоекономічної діяльності підприємства	7	
1.2 Місце і роль систем стимулювання розвитку зовнішньоекономічної діяльності підприємства	19	
1.3  Маркетинг в зовнішньоекономічній діяльності та його вплив на ефективність діяльності підприємства	30	
Висновки до  розділу 1	36	
РОЗДІЛ 2 АНАЛІЗ ЗОВНІШНЬОЕКОНОМІЧНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ ТОВ «МОРГУН ГРУП»		
2.1 Загальна характеристика підприємства 	38	
2.2 Аналіз показників фінансово-господарської діяльності підприємства	46	
2.3 Аналіз зовнішньоекономічної діяльності підприємства 	55	
Висновки до  розділу  2	58	
РОЗДІЛ 3 НАПРЯМКИ РОЗВИТКУ ЗОВНІШНЬЕКОНОМІЧНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МОРГУН ГРУП»		
3.1 Визначення сегменту та розробка заходів щодо розвитку зовнішньоекономічної діяльності  підприємства 	61	
 3.2 Обгрунтування заходів щодо підвищення ефективності зовнішньоеокномічної діяльності підприємтсва 	71	
Висновки до  розділу 3 	82	
ВИСНОВКИ 	85	
СПИСОК ВИКОРИСТАНИХ  ДЖЕРЕЛ 	88	

ВстуП

Актуальність роботи полягає в тому, що в умовах глобалізаційних та інтеграційних процесів, які відбуваються в українській та світовій економіці та намагання України посилити свою позицію як конкурентоздатного суб’єкта світових економічних відносин постає нагальна потреба в удосконаленні механізму зовнішньоекономічної діяльності вітчизняних підприємств. З цієї причини державі необхідно приділяти більше уваги сприянню виходу суб’єктів господарювання на зовнішні ринки, вживаючи заходів щодо захисту вітчизняних виробників на внутрішньому ринку. Ці заходи повинні супроводжуватися консолідованим підходом, особливо з економічної точки зору, з метою сприяння зовнішньоекономічній діяльності компаній.
Зовнішня торгівля, тобто міжнародний обмін товарами та послугами, є однією з найдавніших форм міжнародних відносин. Це також включає рух капіталу, міжнародну міграцію робочої сили та міжнародні валютні відносини. Необхідність та ефективність системи міжнародного обміну очевидна: кожна країна має власні природні ресурси, кількість капіталу та робочої сили, які можуть бути використані для створення валового національного продукту. Спеціалізація країни на виробництві товарів, для яких вона має найкращі умови, дозволяє країні розширювати виробництво, частину з нього використовувати на продаж і купувати зароблені гроші, щоб не купувати достатньо товарів.
Тема магістерської роботи є актуальною, оскільки  держава планує свою зовнішньоекономічну діяльність, що відіграє важливу роль у розвитку економіки кожної країни (і особливо України), а це створює умови для економії витрат в економіці або в окремих її галузях. Плани зовнішньоекономічної діяльності спрямовані на побудову та розвиток взаємовигідних відносин з країнами світу. Вони повинні повністю враховувати переваги міжнародного поділу праці в інтересах економічного розвитку, технічного прогресу та підвищення рівня життя людей.
Промисловий потенціал України достатній для успішного вирішення проблем формування валютних надходжень, необхідних для закупівлі найнеобхіднішого імпорту, задоволення внутрішніх потреб та погашення зовнішнього боргу. Важливо збільшити частку продукції в загальному експорті України, необхідність державної підтримки експортерів зумовлена ​​тим, що Захід не зацікавлений у проникненні нашої продукції на світові ринки, тому створює квоти та додаткові митниці, бар'єри.
Метою дослідження є: вивчення теоретичних засад розвитку зовнішньоекономічної діяльності підприємства, роль маркетингу в зовнішньоекономічній діяльності та його вплив на ефективність діяльності підприємства, удосконалення існуючої системи управління і функціонування системи зовнішньоекономічної діяльності підприємства з урахуванням сучасних теоретичних напрацювань в цій галузі.
Основними завданнями роботи є: розкрити сутність зовнішньоекономічної діяльності підприємства, провести теоретичний аналіз законодавчої бази розвитку зовнішньоекономічної  діяльності підприємства. Провести аналіз фінансово-господарської діяльності досліджуваного підприємства, аналіз зовнішньоекономічної діяльності. Також  розробити  і обґрунтувати заходи щодо розвитку зовнішньоекономічної діяльності досліджуваного підприємства. 
Практичне значення одержаних результатів полягає в можливості застосування результатів дослідження для поліпшення діяльності аналізованого підприємства, а також інших підприємств, що опинилися в  аналогічному становищі.
В магістерській роботі обґрунтовано заходи розвитку щодо підвищення ефективності зовнішньоекономічної діяльності підприємства яка допоможе  ТОВ «МОРГУН ГРУП» завоювати більшу частку ринку.
Результати дослідження свідчать про те, що поставлена ​​проблема вимагає від керівництва підприємства вжиття відповідних заходів щодо вдосконалення організації зовнішньої торгівлі. До найважливіших можливих заходів щодо вдосконалення зовнішньоекономічної організації на підприємствах можна віднести: створення окремого структурного підрозділу, який відповідає за успішність зовнішньоекономічної діяльності на підприємстві, дослідження ринку та освоєння нових ринків. Реалізація вищезазначених заходів, безсумнівно, суттєво підвищить якість діяльності підприємства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Інформаційною базою дослідження є:  праці таких вітчизняних та іноземних науковцях: Зосимової Ж. С., Кредисова А., Вівчара О. І., Гошти А. В., Наумової Л. М., Дробишевої О.О. та інших.  Вітчизняні вчені багато уваги приділяють проблемі виходу підприємств на зовнішній ринок, що знайшло своє відображення в їх наукових працях. Зокрема у працях Н.Ю. Брюховецької розглянуто економічний механізм підприємства в ринковій економіці; Г.С. Гуріна, М.Г. Луцький, Т.Л. Мостенська, В.О. Новак, Л.М. Пазуха вивчають основи здійснення зовнішньоекономічної діяльності. 
Об’єкт дослідження є  зовнішньоекономічна діяльність підприємства.
Предметом дослідження є:  сучасні теоретичні та практичні аспекти розвитку зовнішньоекономічної діяльності підприємства спрямованих на забезпечення стійкості на ринку. 
Апробація результатів дослідження. Основні наукові результати магістерської роботи були опубліковані у збірниках  матеріалів конференцій.  Всеукраїнська науково-практична конференція  для студентів, аспірантів та молодих вчених «Тенденції розвитку  економіки та менеджменту: проблеми, перспективи, ефективність» тема доповіді «Розвиток зовнішньоекономічної діяльності». (м. Київ);  ІІ Міжнародна науково-практична конференція «Облік, аналіз і аудит: тренди та перспективи» тема доповіді «Проблеми системи правового забезпечення розвитку підприємницької діяльності» (м. Миколаїв). 
Структура й обсяг роботи.  Магістерська робота складається з трьох розділів, вступу, висновків, списку використаних  джерел. Робота викладена на 92 сторінках друкованого тексту, містить 5 рисунків, 11 таблиць. Список використаної літератури містить 47 джерел.

РОЗДІЛ 1. ТЕОРЕТИКО-МЕТОДИЧНІ ОСНОВИ РОЗВИТКУ ЗОВНІШНЬОЕКОНОМІЧНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ ПІДПРИЄМСТВА

1.1 Теоретичний аналіз законодавчої бази розвитку зовнішньоекономічної діяльності  підприємства

Міжнародні економічні відносини є однією з найбільш динамічно розвинених сфер економічного життя. Економічні відносини між державами мають давню історію. Вони існують століттями, переважно як зовнішня торгівля, і вирішують проблему постачання населення товарами, які економіка забезпечувала неефективно або взагалі не забезпечувала. В ході еволюції зовнішньоекономічні зв’язки випередили зовнішню торгівлю і перетворилися на складну мережу міжнародних економічних відносин: світове господарство. Ці процеси зачіпають інтереси всіх країн світу. А отже, всі держави повинні регулювати свою зовнішньоекономічну діяльність, щоб взагалі захищати свої інтереси. Світовий досвід свідчить про об'єктивну необхідність державного регулювання зовнішньої торгівлі в промислово розвинених країнах. Передусім держава покликана захищати інтереси своїх виробників, вживати заходів щодо збільшення експорту, залучення іноземних інвестицій, збалансування платіжного балансу, регулювання валюти і, перш за все, ухвалення строго встановлених законів. Правила зовнішньоторговельного моніторингу. Дотримання.
Повноцінне функціонування економіки країни не може відбуватися без розвиненої системи зовнішньоекономічних зв'язків. Включення національної економіки в систему глобальних економічних процесів позитивно впливає на розвиток економіки країни, покращує технічний рівень виробництва, раціональне використання природних ресурсів, усуває дефіцит окремих товарів і тим самим покращує стандарт. життя.
Зовнішньоекономічна діяльність базується на взаємовигідних економічних відносинах у сферах міжнародної торгівлі, руху капіталу, міграції робочої сили та трансферу технологій. Державне регулювання є об'єктивною необхідністю в усіх країнах, а особливо в країнах з перехідною економікою, де відбулася загальна лібералізація зовнішньої торгівлі. Метою цього розпорядження є захист інтересів країни та її зовнішньоекономічної діяльності шляхом створення рівних можливостей для розвитку всіх видів економічної діяльності та напрямів використання та інвестування доходів, конкуренції та ліквідації монополій.
Основними видами зовнішньоекономічної діяльності є зовнішня торгівля, фінансово-кредитні операції, комерційна діяльність, науково-технічне співробітництво з іноземними підприємцями та надання ними різноманітних послуг. Цю діяльність представляє, з одного боку, держава через свої органи, з іншого — недержавні органи господарського управління (фондові біржі, торгово-промислові палати, профспілки тощо) на основі координаційних угод.
Органи державного управління, що здійснюють свої функції на макрорівні, поділяються на: національні структури, що регулюють діяльність усіх суб'єктів зовнішньої торгівлі незалежно від їх форм власності та місцезнаходження. До них належать Верховна Рада України, Кабінет Міністрів України, Національний банк, Державний митний комітет та Антимонопольний комітет. До компетенції Верховної Ради України входить прийняття та внесення змін до законів, затвердження основних напрямів зовнішньоекономічної політики та структури державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, укладання міжнародних договорів, встановлення спеціальних режимів зовнішньоекономічної діяльності тощо. Кабінет Міністрів України визначає методи реалізації зовнішньоекономічної політики країни, координує діяльність міністерств і комітетів, що регулюють зовнішньоекономічну діяльність, видає положення про цю діяльність, укладає міжнародні договори тощо. Національний банк регулює валютний курс. національної валюти, погашує взяті позики та державний борг і використовує золотовалютні резерви країни. Мінекономіки забезпечує реалізацію єдиної зовнішньоторговельної політики, координує зовнішньоекономічну діяльність суб’єктів господарювання та здійснює контроль за дотриманням ними положень міжнародних договорів, вживає заходів щодо регулювання зовнішньоекономічної діяльності поза тарифом.
 Державний митний комітет здійснює митний контроль в країні, а Антимонопольний комітет контролює додержання суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності антимонопольного законодавства (рис. 1.1). 

Зовнішньоекономічна  діяльність суб’єктів господарювання

Верховна Рада України

Кабінет Міністрів України

Державний митний комітет 

Національний банк України

Антимонопольний комітет

постанови,
рішення

постанови,
програми,
накази 

рішення

контроль митного кордону

контроль за конкуренцією

Рис. 1.1. Система органів державного правління що регулюють зовнішньоекономічну діяльність суб’єктів господарювання
До складу регіональних органів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності входять місцеві народні ради та їх виконавчі та розпорядчі органи, а також територіальні підрозділи державних органів регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Муніципальні ради народних депутатів та їх виконавчі органи можуть виконувати свої зовнішньоекономічні завдання лише через створені ними зовнішньоекономічні організації, які мають статус юридичної особи, і лише щодо суб'єктів господарювання, які проживають на їхній суверенній території. Державні органи територіального регулювання зовнішньоекономічної діяльності створюються за погодженням з місцевими радами народних депутатів у межах бюджету, що виділяється на утримання компетентних державних контролюючих органів [10].
Державне регулювання зовнішньоекономічної діяльності здійснюється адміністративно-господарськими методами.
Важливу роль серед економічних методів регулювання зовнішньої торгівлі відіграють валютні обмеження, які спрямовані на розширення або сприяння зовнішньоторговельним зв'язкам країни. Валютні обмеження поширюються на сферу зовнішньої торгівлі, руху капіталу та кредитів, перерахування прибутку, податків та інших платежів. У сфері зовнішньої торгівлі валютні обмеження застосовуються як непрямий стримуючий фактор для імпорту, оскільки використання іноземної валюти для придбання іноземних товарів дозволяється лише після отримання спеціального дозволу.
У системі зовнішньоекономічних зв'язків держави головне місце займає торгівля. Зовнішня торгівля була першою формою міжнародної економічної діяльності, яка стимулювала розвиток інших видів. Міжнародна торгівля — це система економічних відносин між країнами, метою яких є імпорт або експорт товарів і послуг. До товарів, що продаються та купуються на зовнішньому ринку, належать: готова продукція, сировина, напівфабрикати, а також продукти для реалізації інтелектуальної діяльності: патенти, ліцензії, торгові марки тощо. Міжнародна торгівля послугами включає міжнародний туризм, транспортні послуги, страхування. , банківські, фондові та брокерські послуги, ярмарки тощо.
Надзвичайне розширення комерційної діяльності потребує правового встановлення певних умов і правил її функціонування. При цьому метою державного регулювання зовнішньої торгівлі є створення найбільш сприятливих умов для вітчизняних товаровиробників, стимулювання експорту вітчизняних товарів на ринки інших країн, обмеження ввезення іноземних товарів до своєї країни. Залежно від обсягу державного втручання в міжнародну торгівлю розрізняють два види зовнішньоторговельної політики: вільну торгівлю та протекціонізм.
Політика вільної торгівлі не передбачає втручання держави у зовнішню торгівлю. За цих умов експортно-імпортні відносини регулюються не державою, а ринком відповідно до співвідношення попиту та пропозиції. Саме вільна торгівля стимулює конкуренцію, змушуючи національні компанії покращувати якість своєї продукції та знижувати ціни. Країни, як правило, дотримуються гнучкої зовнішньоторговельної політики, яка поєднує елементи вільної торгівлі та протекціонізму. Політика вільної торгівлі переважає в умовах високого розвитку продуктивних сил і ринкових відносин, а протекціонізм – в умовах формування ринкових відносин і недостатнього розвитку експортного потенціалу країни [26].
Державне регулювання зовнішньої торгівлі може бути одностороннім і багатостороннім. Використання певних методів регулювання міжнародної торгівлі країною без згоди інших торгових партнерів є одностороннім. Багатостороннє регулювання передбачає попередню координацію регуляторних механізмів між державами, які мають торговельні угоди.
Митні збори складаються з певних тарифних ставок. Тариф — це податок, який стягується митними органами з товарів, що експортуються або ввозяться в країну. Запровадження тарифів сприяє захисту вітчизняних виробників від іноземної конкуренції, забезпечує надходження коштів до державного бюджету, покращує умови виходу вітчизняних товарів на зовнішні ринки. У міжнародній практиці стягуються експортні, імпортні, транзитні, антидемпінгові, компенсаційні та інші мита. Найбільшого поширення в процесі державного регулювання зовнішньоекономічних операцій набули імпортні (імпортні) мита, вивізні (вивізні) мита встановлюються лише окремими країнами, переважно на традиційний експорт. В Україні деякий час збирали експортні мита на сировину та кольорові метали для збільшення державного бюджету.
До нетарифних методів державного регулювання зовнішньої торгівлі належать: надання субсидій виробникам експортних товарів, пільгових експортних кредитів, використання цільових цін, встановлення мінімальної митної вартості окремих товарів тощо. за типом платежу поділяються на прямі та непрямі. Прямі субсидії надаються експортерам у вигляді прямих платежів на покриття різниці між його витратами та доходами, а непрямі субсидії – це у вигляді податкових пільг, позик з нижчими ставками, пільгових умов страхування тощо. Експортні кредити є фінансовими стимулами для розвитку внутрішнього експорту. Зазвичай це відбувається у формі надання державних позик національним експортерам за пільговими ставками або іноземним імпортерам за умови, що товари купуються тільки в країні.
У системі нетарифних інструментів важливе значення мають індикативні ціни, застосування яких спрямоване на збільшення валютних надходжень від експорту та зниження біржових витрат на придбання імпортних товарів. Ціни на товари є орієнтовними і відповідають цінам на аналогічні товари, що діють на момент експортно-імпортних процесів. Ці ціни можуть стягуватися для товарів, експорт яких підпадає під дію спеціальних правил, спеціальних процедур імпорту або антидемпінгових заходів. Орієнтовні ціни готуються Мінекономіки за результатами аналізу інформації, отриманої від митних, фінансових, статистичних, банківських та інших установ і організацій.
Квоти та ліцензії є одними з найпоширеніших адміністративних інструментів, які використовуються для регулювання зовнішньої торгівлі. Квоти — це кількісні обмеження на імпорт чи експорт певної категорії товарів, а надання ліцензії — умова та порядок отримання від органів державної влади спеціального дозволу на імпорт чи експорт таких товарів. Перелік товарів, щодо яких діють спеціальні правила експорту та імпорту або взагалі заборонені до вивезення та імпорту, затверджується Кабінетом Міністрів України. Міністерство економіки видає квоти та ліцензії на експорт та імпорт товарів та послуг. Для сплати ввізного (вивізного) мита можливі експортно-імпортні операції з товарами, що перевищують встановлені квоти.
Ще одним напрямком державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності є управління іноземними інвестиціями. Необхідність залучення іноземних інвестицій випливає з того, що країни з обмеженими бюджетними ресурсами не можуть забезпечити ефективні структурні зміни в економіці. Це вимагає великої уваги при пошуку інших джерел фінансування, основним з яких є іноземні інвестиції. Світовий досвід свідчить, що країни з перехідною економікою не можуть уникнути економічної кризи без залучення іноземних інвестицій. Використання таких інвестицій сприяє формуванню національних інвестиційних ринків, макроекономічній стабілізації економіки та дає змогу вирішити деякі соціальні проблеми перехідного періоду. Тому іноземні інвестиції займають особливе місце в структурі зовнішньоторговельних пріоритетів української економіки [27].
Однією з форм міжнародного руху капіталу є експорт зовнішнього капіталу у формі міжнародного кредиту. Міжнародна позика — це економічні відносини, що виникають між державами, іноземними комерційними банками та компаніями з метою позики іноземної валюти або сировини за умови їх своєчасного повернення та сплати комісії (відсотка) за користування ними. Іноземні позики є важливим інструментом фінансування зовнішньої торгівлі, масштабної модернізації та перебудови підприємств, підтримки стабільності міжнародної штаб-квартири.
Найважливішим документом, що регулює зовнішньокредитні відносини, є постанова Кабінету Міністрів України від 5 травня 1997 р. 414 «Про посилення залучення та використання іноземних кредитів із гарантованим поверненням Кабінетом Міністрів України». Він встановлює порядок отримання іноземних позик для фінансування проектів у пріоритетних сферах економічного розвитку та надання Кабінетом Міністрів України гарантій платежів для забезпечення зобов’язань юридичних осіб – резидентів за іноземними кредитами [14].
Дійсно, з певною зміною її функції роль держави в перехідній економіці зростає. Якщо всемогутня тоталітарна держава насамперед виконує функцію підтримки формальної та планової економіки, розірваної кризою, що поширюється, вона покликана активно підтримувати формування нового майбутнього в перехідний період. Система, регулювання зовнішньоекономічної діяльності, складові економіки. Зрештою, інтеграція економіки зі світовою економікою та зовнішньою торгівлею є одним із найперспективніших шляхів «збереження та процвітання» економіки.
Стратегічною спрямованістю державного регулювання зовнішньоторговельної сфери є експортно-орієнтована політика компанії, яка спрямована на оптимізацію структури експорту, розширення асортименту товарів і послуг, збільшення питомої ваги високотехнологічної продукції в цілому, пошук нові ринки. Однак через надмірну імпортозалежність України (особливо енергетичну) зростання експорту неможливе без зростання імпорту. А оскільки торговельні обмеження на імпорт майже досягли свого потенціалу, основним напрямком скорочення імпорту має стати зниження енергоємності ВВП за рахунок більш широкого впровадження ресурсоефективних технологій.
Вплив курсової політики на торговельний баланс країни в даний час дуже обмежений. Спроби форсувати корпоративний експорт в умовах негативних очікувань, високих політичних ризиків та інтенсивних короткострокових потоків капіталу через різку девальвацію місцевої валюти можуть таким чином дестабілізувати фінансову систему та зламати механізми країн, що розвиваються.
Державна підтримка експорту підприємств повинна передбачати більш активне та чітке застосування найважливіших економічних, правових і адміністративних важелів, спрямованих на пріоритетний розвиток зовнішньоекономічної сфери (рис. 1.2.).

Розробка програм, стимулювання за рахунок тарифів та пільг, система державних кредитів

Сфери державної підтримки експорту

сфера валютної політики

сфера кредитної політики

сфера страхування

сфера податкової політики

сфера митної політики

Рис. 1.2. Система державної підтримка експорту

Шляхами поступового вдосконалення зовнішньоторговельної стратегії вітчизняних компаній є: створення та розвиток нових відносин на основі обміну передовими технологіями та технічними рішеннями; Розвиток кооперації з виробництва технічно складної та капіталомісткої продукції з орієнтацією на реалізацію продукції на внутрішньому та зовнішньому ринках; Підвищення конкурентоспроможності основних товарів українського експорту (продукції машинобудування, продукції агропромислового та хімічного комплексу, металургійної продукції) з метою збереження традиційних ринків збуту; Створення транснаціональних та міжнародних корпорацій на взаємовигідних умовах у пріоритетних галузях, галузях та методах виробництва та експорту; Сприяння вивезенню українського капіталу на вигідних для інтересів держави умовах у вигляді прямих інвестицій гірничодобувними компаніями країн СНД або концесійної розробки родовищ корисних копалин.
Державна політика зовнішнього інвестування має орієнтуватися на значне збільшення іноземних інвестицій у внутрішні та спільні підприємства, особливо у пріоритетні галузі української економіки, з метою підтримки модернізації та підвищення технологічного рівня виробництва та просування українських товарів та надання послуг на міжнародних ринках.
Необхідним резервом для впорядкування зовнішньоекономічної діяльності компаній є вдосконалення зовнішньоторговельних замовлень. Сучасний діловий стиль повинен передбачати підтримку доставки товару через відповідні служби розміщення на території покупця з офісів продажу та сервісних центрів. Це сприяє стабільності та передбачуваності ділових контрактів, дає можливість покращити бізнес-маркетинг та підвищити прибутковість господарських операцій.
Перебудова господарського механізму, центрального місця, яке займає виробник, господарського механізму, центрального розташування структури збуту, є складним завданням. Провести такі трансформаційні перетворення можливо за рахунок маркетингових організацій, які вивчають проблему економічних структур і розробляють ряд заходів для вирішення виявленої проблеми. Дослідження стратегій міжнародних роздрібних компаній показують, як змінюються їхні маркетингові стратегії залежно від зовнішнього середовища та ринкової позиції. Координація виробничо-збутової діяльності сьогодні є серйозною проблемою для переважної більшості українських виробників. Шляхи вирішення цієї проблеми можна знайти за допомогою маркетингу.
Внутрішні економічні фактори істотно впливають на організаційну структуру та функціональні цілі економічної структури. Найважливішими внутрішніми чинниками є місткість внутрішнього ринку та його сировина, відкритість економічної системи та її розвиток.
За початковими умовами український ринок залежний від зовнішніх ринків і залежатиме від них надалі. Тому український внутрішній ринок може успішно розвиватися лише за умови добре співпрацювати зі світовим. Інструментом такої взаємодії є комерція [10].
Необхідною умовою розвитку експортного та внутрішнього виробництва орієнтованого виробництва є зниження податкового навантаження. Згідно з дослідженням, найбільший вплив на ціну має податок на прибуток підприємств. У такій ситуації можна досягти компромісу між фіскальними інтересами держави та її зацікавленістю у розвитку своїх підприємств. Доречно було б встановити невелику ставку податку 10-15%. Цей крок позитивно вплине на різні аспекти національної економіки: полегшить скрутне становище компаній, зробить ухилення від сплати податків невигідним, сприятиме переходу компаній із тіньового сектору в легальний та дасть можливість компаніям збільшити продажі.
Для інтеграції економіки у світовий економічний простір Україна повинна мати частку на світовому ринку, яка відповідає можливостям її природно-економічного та науково-технічного потенціалу. Це створить подальші можливості для інтеграції її експортоорієнтованих компаній у відкриту ринкову систему глобалізації зовнішньоторговельних відносин.
Вивчення моделей регулювання розвитку зовнішньоекономічних відносин в умовах міжнародних відносин в принципі вимагає іншого поєднання різних підходів, заснованих на теорії, а в прикладному плані - вивчення фактів, пояснення і прогнозування подальшого розвитку, підготовки та прийняття рішень щодо регулювання можливих зміни. Розвиток і вдосконалення сфери організації та регулювання зовнішньоекономічної діяльності необхідно постійно порівнювати з розвитком такої фундаментальної економічної категорії, як міжнародний поділ праці. Зростаюча кількість учасників зовнішньоекономічних зв’язків постає перед питанням пошуку своєї економічної ніші у світовому поділі праці, і одним із найважливіших моментів дослідження сучасної зовнішньої сфери є необхідність глибокого осмислення змін у світовому поділі праці. виробництво товарів і послуг, зв'язок. Об’єктивні закони підштовхують Україну до пошуку відповідних методів, які держава може використовувати для вдосконалення регулювання світових ринкових відносин з метою забезпечення максимального ефекту [14].
Для прийняття правильних рішень вкрай необхідний набір теоретичних і методичних рекомендацій. Це стосується практично всіх сфер людської діяльності, які здійснюються в економічному житті, а тим більше у зовнішньоекономічній діяльності, і це особливо важливо, оскільки принципові рішення визначають розвиток цілих галузей і галузей економіки. Припущення про помилки в цій області може призвести до значних викривлень, які буде набагато складніше виявити, що займе багато сил і часу.
Специфіка передумов переходу від державної до відкритої ринкової економіки вимагає врахування рівня конкурентоспроможності товарів у системі адміністративно-ієрархічних рівнів від підприємств, міст, регіонів, регіонів та експортної продукції до глобальному рівні.
Обґрунтування нової моделі зовнішньоекономічної діяльності має бути адекватним зовнішньоекономічній сфері та ґрунтуватися на внутрішній реальності.
Проблема взаємозв'язку і взаємодії внутрішніх і зовнішніх зв'язків - одна з найскладніших проблем, яка була і залишається предметом гострої полеміки між різними теоретичними напрямами науки. Кожна з цих сфер ґрунтується на інтерпретації розглянутої проблеми, на власних уявленнях про джерела та рушійні сили стосунків.
Розвиток незалежної України об’єктивно потребує її входження у світове господарство на основі організаційно-економічних засад ринкових відносин, а світогосподарські зв’язки стають одним із найважливіших чинників економічного зростання, структурних змін та підвищення ефективності національного розвитку. виробництво. . Фактори їх багатовекторної спрямованості повинні мати вирішальне значення для розвитку перспектив зовнішньоекономічного розвитку України. Особливе значення має остаточне рішення про вступ України до ГАТТ/СОТ. Це, з одного боку, сприятиме більш повній реалізації експортного потенціалу наших компаній, а з іншого – залученню іноземних інвестицій.
Тому входження України в сучасний цивілізаційний процес можливе лише на основі відкритої економіки. Практичні заходи щодо створення нового механізму організації та регулювання зовнішньоекономічних зв'язків пов'язані з вирішенням трьох основних блоків проблем: створення необхідної правової бази; створення відповідного економічного середовища; розвиток інституційних структур, що регулюють зовнішньоекономічні відносини. Всебічне вдосконалення інтеграції національної економіки у світове співтовариство, демократизація дасть можливість ринкової трансформації, повнішої реалізації трудового потенціалу, відродження виробництва, залучення нових наукових розробок та створення сприятливих умов для життя в незалежній Україні.

1.2 Місце і роль систем стимулювання розвитку зовнішньоекономічної діяльності підприємства

Загальновідомо, що фінансова допомога є найефективнішим засобом мобілізації експортно-імпортного потенціалу компаній. Проте, пропонуючи кошти для сприяння експорту з державного бюджету, необхідно дотримуватись стандартів GATT/COT та вимог, що діють у світовій практиці щодо процедури державної підтримки експорту, а також особливостей угод про приєднання України.
Враховуючи сучасний стан української економіки та сучасні проблеми розвитку її макроекономічного комплексу, пріоритетними завданнями у сфері економічної допомоги корпоративному експорту є: Підтримка гарантій та страхування експортних кредитів для захисту експортерів від комерційних операцій та політичні ризики.
В рамках подальшого розвитку та вдосконалення механізмів фінансової допомоги суб’єктам зовнішньоекономічної діяльності необхідно надавати державні позики на експортно-орієнтовані дослідження і розробки (НДДКР), опанування науково складної та високотехнологічної продукції, можливість придбання обладнання для експортного виробництва. залежно від терміну окупності проектів), кредити на виготовлення експортної продукції з тривалим виробничим циклом, у тому числі на закупівлю сировини та комплектуючих, які не виробляються в Україні.
Заходи економічної допомоги, які можуть стимулювати корпоративну зовнішню торгівлю, включають: - надання державних гарантій банкам для фінансування експортних поставок комерційних довгострокових кредитів; - yадання державних гарантій за кредитами для участі в міжнародних тендерах; - cтрахові операції на зовнішньому ринку [6].
У зв’язку з гострим дефіцитом бюджету на найближчі роки фінансування інвестицій реально може здійснюватися в рамках державної програми економічного та соціального розвитку. У зв’язку з цим ефективною є організація конкурсів на розміщення централізованих інвестиційних ресурсів на підприємствах та подальший відбір інвестиційних пропозицій щодо надання промисловості та послуг з виробництва експортних товарів на рівні кращих світових стандартів. Державна допомога має становити 40% вартості проекту.
Одним із важливих напрямків стимулювання експорту, особливо високооброблених товарів, є застосування заходів податкового законодавства. У зв’язку з цим можливі різні форми податкового стимулювання експортерів з метою вдосконалення податкової системи та підвищення її стимулюючого ефекту для вітчизняних виробників, зокрема: запровадження системи відшкодування ПДВ, сплаченого на внутрішньому ринку при придбанні товарів. у разі подальшого експорту; Сприяння виробничій кооперації шляхом розширення сфери ефективного застосування систем митного оформлення учасниками зовнішньоекономічних зв’язків згідно з Митним кодексом України; Розробити комплекс заходів щодо зниження непрямих податків на експорт послуг; Звільнення експортерів від сплати податку на рекламу; Зниження рівня державних податків в арбітражних провадженнях у справах про виготовлення та подальший експорт товарів.
З покращенням економічної ситуації в країні стає можливим розробити додаткові механізми податкового стимулювання експортної діяльності компаній, серед іншого у вигляді інвестиційних податкових кредитів, що дозволило б збільшити експорт машин за рахунок створення продажів. компанії, дилери, сервісні центри.
На сучасному етапі економічних перетворень, на якому активно створюється принципово нова правова та інституційна база відкритої ринкової економіки, особливе значення мають конкретні зусилля держави щодо вдосконалення нормативно-правової бази та організаційного та іншого забезпечення експорту діяльності. . З демонтажем державного втручання в економіку, в тому числі в зовнішньоторговельний сектор, значно зростає роль непрямих форм їхньої участі у реалізації загальнодержавних цілей і завдань у цій сфері. Система організаційно-правових та спеціальних заходів сприяння експорту дозволить державі більш ефективно виконувати покладені на неї завдання щодо розвитку та розширення участі України в міжнародному поділі праці.
Підвищення конкурентоспроможності вітчизняної продукції та розширення її доступу на зовнішні ринки пов’язані зі створенням ефективної системи сертифікації експортованої продукції, у тому числі тиражуванням державного контролю якості експортованої продукції. Важливим аспектом цієї діяльності є участь України в роботі міжнародних та регіональних організацій із сертифікації.
Однією з функцій державної підтримки експорту виробників є сприяння просуванню вітчизняної продукції на зовнішні ринки. Удосконалення просування експортних товарів є необхідною органічною складовою політики стимулювання експорту. Особливо концентрованою формою експортної реклами є виставки та ярмарки. У той же час державне фінансування ярмарково-виставкової діяльності в останні роки було практично обмежено, що призвело до значного збіднення українських виставок на традиційних світових ярмарках. Перспективними напрямами просування експортної продукції України є проведення конкретних виставок, ярмарків, міжнародних контактів для малого бізнесу, експозицій ідей і технологій, а також організація спеціалізованих торгових делегацій під егідою держави для ознайомлення з зовнішніми ринками та ведення бізнесу з краватки. .
Заходи щодо стимулювання зовнішньої торгівлі мають передбачати розширення зовнішньоторговельної освіти та наукових досліджень у сфері зовнішньої торгівлі та створення необхідних організаційних передумов. Важливо консолідувати та розвивати механізм консультацій, взаємну узгодженість інтересів, перспективне обговорення за участю державних службовців та експортерів.
Відповідно до завдання щодо створення умов та механізмів надання кваліфікованої експортної допомоги, з урахуванням світової практики, асоціації експортерів мають виконувати такі інформаційно-консультаційні функції:
- Координація дій експортерів на зовнішніх ринках та координація умов виходу на ринок серед зацікавлених членів асоціації з метою оптимального використання ситуації, дотримання правил конкуренції та міжнародних зобов'язань в Україні;
- Збір та поширення інформації про державне регулювання зовнішньої торгівлі за кордоном серед членів асоціації;
- Збирати та поширювати інформацію про стан і перспективи розвитку світових товарних ринків;
- Збирати та поширювати інформацію про конкретні вимоги до якості товарів, що експортуються за кордон, та популяризувати якість цих товарів.
Необхідно створити сприятливу базу для залучення іноземних інвестицій. Крім забезпечення політичної та економічної стабільності, зниження податкового навантаження також є істотним фактором залучення іноземних інвестицій. Ефективність зниження податків у залученні іноземних інвестицій не лише теоретично доведена, але й підтверджена на практиці досвідом країн із перехідною економікою, особливо Чехії [8].
Рішення про ринкову трансформацію Україна прийняла разом із проголошенням незалежності. Йдеться про підтвердження основного принципу державотворення, згідно з яким державний суверенітет можливий лише на основі ринкової трансформації економіки. Тому основним завданням зовнішньоекономічної політики є створення сприятливих зовнішніх умов для розширеного відтворення економіки, розробка механізмів його модернізації, налагодження міжурядового зв’язку та обміну науково-технічними досягненнями з іншими країнами. Це можливо шляхом встановлення стабільних і широких контактів із країнами з розвиненою ринковою економікою, що, в свою чергу, можливо за рахунок виробництва відносно конкурентоспроможної продукції. Для цього необхідно вдосконалити механізми державного управління, створити відкриту економіку та запровадити інші елементи соціально орієнтованої ринкової економіки.
Проблема створення механізму економічного саморегулювання країни багато в чому збігається із завданням адаптації країни до сучасних реалій світової економіки. Крім того, перехід від економіки з централізованим управлінням до ринкової змушує одночасно вирішувати надзвичайно складні проблеми власної державності. Тому особливе значення набуває міжнародний поділ праці в рамках нової стратегії розвитку країни, поглиблення зовнішньоекономічного розвитку та гарантія інтеграції економіки України в структуру світового економічного простору.
З прийняттям Конституції України завершився період політичного становлення держави як суверенної, підпорядкованої міжнародному співтовариству і як органу в цілому. Фактично є дві взаємопов’язані частини: внутрішня самоорганізація, структурна та функціональна цілісність держави є необхідними передумовами її існування як повноцінного суб’єкта міжнародних відносин. Все це вже є в Україні. Зараз акцент зміщується на вирішення соціально-економічних проблем. Ця сфера є основою життєдіяльності суспільства, без інтенсивного оновлення та ефективного розвитку якого неможливо закріпити досягнуте та ще більше його примножити.
Одним із найбільших гальмівних перетворень є глибоке коріння застарілих економічних форм життя, а також лінь і пасивність значної частини адміністративного апарату, його патерналістська та вичікувальна позиція. Очевидними є також втрата попередніх зовнішньоторговельних зв'язків, відсутність досвіду регулювання ринкових перетворень, некомпетентність менеджерів та багато інших факторів.
Виявилося, що стихійний розвиток ринкової економіки та відповідної соціальної сфери в суспільстві принципово неможливий. Це вимагає енергійного державного втручання, зміцнення регіонів, активних і цілеспрямованих дій, наполегливої ​​роботи, щоб країна повноцінно увійшла в міжнародний поділ праці. Тому для розуміння закономірностей розвитку України в цілому та її регіонів на кожному етапі необхідно поєднати виявлені загальні тенденції з аналізом структурно-функціональних характеристик сфер її зовнішньоекономічної діяльності.
Для тих, хто безпосередньо працює в цій сфері, надзвичайно важливо розуміти, що економічне зростання неможливе без глибокого проникнення в міжнародні відносини і що зовнішньоекономічні зв’язки домінують у свідомості суспільства.
Планування є важливою частиною управління зовнішньоторговельною торгівлею, його основною функцією. Компанія, яка не вміє це планувати або не вважає за потрібне, навряд чи досягне значних успіхів у своєму розвитку. Звичайно, планування не є панацеєю, але ретельне ставлення до цього важливого робочого етапу створює основу для успішної діяльності компанії в країні та за кордоном.
Суть планування можна визначити як уміння передбачити мету підприємства, результати його діяльності і ресурси, потрібні для досягнення цієї мети.
В сфері ЗЕД планування означає також уміння визначати мету ЗЕД як складової частини загальної системи внутрішнього планування. Основна мета ЗЕД не повинна розходитися із загальною метою підприємства, повинна бути спрямована на їх успішне здійснення за рахунок зовнішніх факторів економічного росту. Планування допомагає відповісти на важливі запитання:
1. Де підприємство знаходиться в даний час, які його економічні позиції, в тому числі в зовнішній сфері ?
2. Яким чином, при допомозі яких ресурсів може бути досягнута мета підприємства, в тому числі по ЗЕД, і як може бути використана зовнішньоекономічна діяльність для його успішного соціально-економічного розвитку?
Визначаючи бажані і можливі орієнтири своєї майбутньої діяльності на світовому ринку, підприємства тим самим зменшують можливість непередбачених дій зовнішніх факторів, ступінь ризику, пов'язаного з їх діями.
Багато підприємств працюють без офіційно прийнятих планів. На їх думку, ситуація на ринку міняється дуже швидко, особливо на зовнішньому, щоби планування приносило яку-не-будь користь. Дійсно, зовнішнє середовище бізнесу, особливо міжнародного, характеризується швидкими змінами. В західних країнах це пояснюється високою насиченістю споживацького попиту, його індивідуалізацією, різноманітним характером. 
В економіці України рухливість середовища, зумовлена насамперед перехідним характером нашого господарства, стрімким входженням нашої країни в світовий інтеграційний процес, лібералізацією ЗЕД і, як наслідок, нестабільністю соціально-економічної сфери.
Однак, як свідчить світовий досвід і деякі приклади господарювання вітчизняних підприємств, формальне планування має важливі переваги:
- планування заохочує керівників постійно думати перспективно;
- веде до більш чіткої координації діяльності підприємства;
- стимулює менеджерів до реалізації своїх рішень в подальшій роботі;
- сприяє більш чіткому визначенню фірмою своєї мети і завдань;
- покращує забезпечення фірми необхідною інформацією;
- допомагає більш раціональному розподілу ресурсів;
- сприяє активізації роботи по вивченню світового ринку, пошуку необхідних партнерів по бізнесу;
- робить фірму більш підготовленою до несподіваних змін;
- полегшує контроль за діяльністю на підприємстві і т.д. В сучасних умовах жорстокої конкурентної боротьби на світовому ринку потреба в плануванні ЗЕД значно зростає.
В залежності від ступеня невизначеності в плануванні, тимчасових орієнтацій ідей планування, меж планування і т.д., в світовій практиці використовують різні типи планування ЗЕД. Наприклад, в залежності від того, яку межу (період) часу охоплюють плани, складені на підприємстві, планування поділяється на три типи: довготривалі, середньотривалі, короткочасні.
Довгострокове планування охоплює тривалі періоди часу. 10-25 років. Довгострокове планування деякий час ототожнювалося зі стратегічним плануванням, але ці два поняття розглядаються окремо. За змістом стратегічне планування набагато складніше, ніж довгострокове. Середньострокове планування визначає орієнтири, визначені в довгостроковому плануванні. Вони розраховані на менший термін.
Донедавна середньострокове планування планувалося на 5 років, але швидкість екологічних змін викликала необхідність скоротити тривалість такого типу планування до бл. 2-3 роки. У сфері зовнішньої торгівлі середньострокове планування вирішує проблеми, пов’язані з реструктуризацією існуючих виробничих потужностей, оновленням асортименту, розширенням або скороченням експорту (імпорту), пошуком нових ринків збуту тощо.
Короткострокове планування: плануйте на 1-2 роки.
Зазвичай це річний план, що включає конкретні завдання на експортно-імпортні операції. Ці (транзакції) містять інформацію про час, обсяг, ранг, пріоритет поставок тощо.
Весь процес планування зовнішньої торгівлі, а також процес внутрішнього планування можна розділити на дві фази:
1. Розробка зовнішньоторговельної стратегії (стратегічне планування).
2. Визначити тактику реалізації розробленої стратегії (оперативне або тактичне планування).
Стратегічне планування загалом є довгостроковим, хоча в багатьох компаніях стратегія базується на середньостроковому плануванні (другий метод більш прийнятний для українських компаній, що працюють в умовах великої невизначеності). У сфері зовнішньої торгівлі стратегічне планування може охоплювати період від 4 до 7 років.
Як уже зазначалося, стратегічне планування і довгострокове планування – не одне й те саме.
Стратегічне планування є функцією не часу, а перш за все функцією зосередженості. Він не лише зосереджується на цьому періоді, а охоплює низку глобальних ідей розвитку бізнесу, у тому числі й у сфері зовнішньої торгівлі.
Тактичне планування зазвичай включає короткі та середні періоди від 0,5 до 2 років (зазвичай один рік). Йдеться про те, як розрахувати ресурси компанії для досягнення стратегічної мети. Якщо основним питанням стратегічного планування є «Чого хоче досягти компанія?», то тактичне планування має на меті вирішення іншого питання: «Як компанія має досягти цього статусу?»
Процес планування може бути виражений такими етапами:
1-ий. Визначення місії і комплексу завдань. Складання "дерева завдань".
2-ий. Аналіз і оцінка внутрішнього і зовнішнього середовища. Інколи даний етап передує етапу визначення завдань.
3-ій. Стратегічний аналіз. Фірма порівнює завдання і результати дослідження факторів внутрішнього й зовнішнього середовища, визначає розрив між ними, формує різноманітні варіанти стратегій.
4-ий. Порівняння і визначення одної з альтернативних стратегій, її розробка.
5-ий. Готується остаточний стратегічний план діяльності фірми в галузі ЗЕД.
6-ий. Середньотривале планування. Розроблення середньотривалих планів і програм.
7-ий. На основі стратегічного і середньотривалого планування розробляються річні оперативні плани і проекти.
8-ий. Контроль за виконанням рішень, втілених у планах. Цей етап не являється стадією безпосереднього процесу планування, проте він має важливе значення для планування і реалізації стратегії ЗЕД підприємства, тому що дає можливість більш раннього виявлення можливого розриву між плановими показниками і фактичним виконанням та внесення відповідних корективів в цей процес. В цілому процес планування являє собою нібито замкнутий цикл з прямим і зворотнім зв'язком.
Результатом процесу планування являється система планів, яку можна поділити на такі елементи:
1. Стратегічний план (чи генеральний план), який частіше всього складається на 5 років.
2. Загальнофірмовий план, основу якого складає "план розвитку", що містить в собі і розвиток ЗЕД.
3. Оперативні плани підприємства. Вони можуть містити в собі загальнофірмові плани поточної діяльності підприємства, а також поточні плани підрозділів.
Крім планів на підприємстві можуть розроблятися програми і проекти.
Можливі три типи стратегії розвитку підприємства в галузі ЗЕД:
1. Насиченість ринку. Мета даної стратегії полягає в забезпеченні економічного росту на освоєних ринках з традиційними товарами. Ця мета може бути досягнута за рахунок зниження стягнень (відповідно, і цін в порівнянні з конкурентами), підвищення якості товарів. 2. Диференціація продукту. Можливі два варіанти даної стратегії:
а) імпортується товар, відомий за кордоном, але не відомий у своїй країні, або налагоджується його виробництво на основі здобутої ліцензії;
б) експортується товар, освоєний у своїй країні, але не відомий на іноземному ринку, чи налагоджується виробництво даного товару за кордоном. Ефект досягається за рахунок монопольного становища даного підприємства в своїй країні чи за кордоном.
3. Диверсифікація виробництва. Дана стратегія передбачає початок виробництва за кордоном принципово нової продукції, раніше не властивої для підприємства. В результаті диверсифікації створюються кращі умови для господарського маневру, розширюються можливості впливу на економіку підприємства несприятливої світової господарської коньюктури, в тому числі погіршення "умов торгівлі". Цим самим скорочується ризик, характерний для вузькоспеціалізованих фірм.
Для розробки і вибору стратегічних рішень підприємства в галузі ЗЕД важливе значення має аналіз і планування свого господарського портфеля. Останній являє собою набір видів продукції. яку випускає чи планує випускати підприємство в майбутньому. В залежності від видів продукції портфель підприємства ділиться на частини, які називаються стратегічними господарськими підрозділами (СГП).

1.3 Маркетинг в зовнішньоекономічній діяльності та його вплив на ефективність діяльності підприємства

Компанії, що виходять на світовий ринок сьогодні, стикаються з жорсткою конкуренцією. Щоб вижити в цій битві та досягти успіху, ви повинні скористатися маркетинговими можливостями.
На основі маркетингової діяльності більшість господарських операцій здійснюється на світовому ринку. Спеціальні дослідження показали, що більше 75% невдач бізнесу пов’язані з помилками в маркетинговій діяльності. Тому майбутнім спеціалістам і менеджерам зовнішньої торгівлі слід пильно та креативно вивчати теорію та практику міжнародного маркетингу, а також досвід західних та вітчизняних компаній у цій галузі.
Більш детально ці питання розглядаються в курсі спеціальності «Міжнародний маркетинг». При її вивченні слід звернути увагу на необхідність і маркетингову цінність управління обслуговуванням ЗЕД компанії, відзначити деякі основні «точки» взаємодії.
Термін «маркетинг» відноситься до діяльності на ринку. Цей термін українською мовою не перекладений. Маркетинг — це внутрішня система управління, яка має на меті вивчення та врахування ринкового попиту, потреб і вимог певних споживачів до товару з метою забезпечення більш обґрунтованої орієнтації виробничо-збутової діяльності компанії.
Міжнародний маркетинг базується на принципах національного (національного) маркетингу. Тому використовувані в ньому стратегії, принципи і прийоми характерні для міжнародного маркетингу. Однак міжнародний маркетинг має свої особливості. При виході на зовнішній ринок виникає принципово нова ситуація, зовнішнє середовище стає різноманітнішим, збільшується кількість факторів, що впливають на прийняття рішень. Це призводить до:
1) підвищується ступінь невизначеності в діяльності підприємства;
2) збільшується ступінь ризику, виникає додатковий ризик у їх діяльності;
3) зростає потреба підприємства в інформаційному забезпеченні;
4) Зростають вимоги до координації різних напрямків і напрямків діяльності.
Усе це визначає особливості міжнародного маркетингу та робить його необхідним у зовнішньоторговельному управлінні.
Міжнародний маркетинг є однією з функцій компанії в рамках ЗЕД. Однак при виході на зовнішні ринки є самостійною філією компанії. Міжнародний маркетинг можна визначити як систему планування, виконання, контролю та аналізу діяльності, спрямованої на багатонаціональне ринкове середовище та адаптації до умов компанії, яка працює в більш ніж одній країні [23].
У розвитку міжнародного маркетингу виділяють три основні етапи:
1. Традиційний маркетинг. Це звичайний продаж товарів за кордоном, при якому експортер несе відповідальність лише до тих пір, поки товар не буде доставлений. Загалом, вас не цікавить майбутнє проданого товару.
2. Експортний маркетинг. Тут експортер присвячує себе систематичному дослідженню зовнішнього цільового ринку і адаптує свою продукцію до вимог цього ринку, що постійно змінюється.
3. Світовий ринок. У контексті міжнародного маркетингу експортер детально вивчає ринок, використовуючи різноманітні маркетингові інструменти. Міжнародний маркетинг поширюється не лише на суто комерційні операції, а й на інші види та форми зовнішньої торгівлі (спільні підприємства, дочірні компанії, біржі технологій, транспортні, страхові, туристичні та інші послуги). Міжнародний маркетинг стає все більш глобальним.
Використання міжнародного маркетингу в контролі зовнішньоекономічної діяльності в основному вимагає планування та розробки стратегічної маркетингової програми. Важливо відзначити, що програма стратегічного маркетингу є основою загального стратегічного плану компанії у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Ситуація на ринку постійно змінюється, тому компанія завжди повинна мати стратегічну маркетингову програму на найближчі 3-5 років. Перш ніж прийняти рішення про вихід на світовий ринок, компанії доводиться багато чому навчитися, щоб повністю зрозуміти специфіку внутрішнього та зовнішнього середовища.
Внутрішнє середовище включає функціональні структури підприємства, систему розробки, виробництва і реалізації товарів, кваліфікацію персоналу та їх використання, системи передачі інформації між керівництвом та іншими.
Зовнішнє (середовище) включає конкурентів, покупців, посередників, фінансові установи, митні та державні органи тощо. Важливу роль відіграє економічна ситуація країни, політична ситуація, природні умови, культура, традиції та ін.
Усі фактори внутрішнього і зовнішнього середовища поділяються на ті, які можуть контролюватися підприємством, і ті, які не є, т.е. Х. ті, до яких вона має пристосуватися. Зовнішнє середовище по відношенню до міжнародного маркетингу поділяється на дві частини: економіку та культуру.
Однак, щоб розглянути його далі, було б доцільно розбити його на такі чотири сфери: економіка, соціокультура, політика, право та природа. Економічне середовище країни (її ринок) показує реальний потенціал споживання товарів і послуг. Найважливішими показниками, що характеризують економічне середовище, є: рівень життя населення, валовий національний продукт, економічний розвиток, монетарна стабільність.
Основними елементами соціокультурного середовища міжнародного маркетингу є мова (існує близько 100 офіційних мов і близько 3000 різних діалектів), символи (жести, слова, предмети, зображення), особливості релігії, освіти, розподіл ролей. , соціальні відносини між членами суспільства [23].
Політико-правове середовище включає такі аспекти, як політична система, законодавство країни перебування (комерційне та комерційне право, трудове право тощо), національне законодавство щодо регулювання зовнішньої торгівлі, міжнародне право тощо.
Важливе місце в системі міжнародного маркетингу займає вивчення зовнішніх ринків, під яким загалом розуміють процес пошуку, збору, обробки та аналізу даних про проблеми, пов’язані з комерціалізацією товарів і послуг.
Основна мета дослідження ринку – зменшити невизначеність і ризик у прийнятті бізнес-рішень. Дослідження ринку, що проводяться на зовнішніх ринках, загалом складаються з двох основних блоків: дослідження ринку; Дослідження потенціалу компанії.
Для дослідження зовнішніх ринків використовуються традиційні методи та інструменти. Однак є особлива характеристика, яка визначається предметом дослідження. Дослідження ринку у сфері зовнішньої торгівлі можна розділити на такі види залежно від технології дослідження, виду інформації, виду реєстрації та використання:
1.Кабінетне розслідування. Зазвичай вони здійснюються на основі вторинної інформації, отриманої в результаті вивчення державних звітів, картотеки зовнішньоторговельних організацій, комп’ютерних баз даних тощо. Ці дослідження є відносно недорогими і відповідають на ряд питань, що цікавлять компанію. Наприклад, стан митного законодавства, стан економіки кожної країни, стан і розвиток окремих ринків, комерційний і політичний режими, вартість перевезень різними видами транспорту тощо. [12].
Дослідження ринку на зовнішніх ринках також починається з офісних досліджень. Однак ці дослідження не відповідають на всі питання, що цікавлять компанію, і не всі країни мають таку інформацію.
2. Польові дослідження. Це дослідження ринку на сайті. Це найскладніший і найдорожчий спосіб, але це найефективніший спосіб вивчення ринку. Цей вид досліджень дозволяє отримати первинну інформацію, оцінити реальний споживчий попит та фактори, що впливають на нього, з урахуванням результатів дослідження розробити тактику управління ринковою поведінкою.
Крім того, ці методи дослідження іноземного ринку використовуються як тестовий метод продажів, підтримка особистих ділових контактів з представниками іноземних компаній та ін.
Компанія проводить дослідження ринку самостійно або на замовлення спеціалізованих маркетингових компаній. Щоб дослідження ринку було успішним, воно повинно проводитися послідовно та охоплювати якомога більше джерел інформації.
Аналіз міжнародного маркетингового середовища та суміжних ринків дає змогу визначити систему завдань міжнародного маркетингу, яка є частиною програми стратегічного маркетингу. Завдання міжнародного маркетингу визначаються загальними цілями компанії навіть за кордоном.
Безпосередньо завдання міжнародного маркетингу є конкретизацією першої групи загальних цілей компанії. Це забезпечення цільової ринкової позиції та вихід компанії на традиційні та нові ринки, збільшення продажів (закупівель), формування попиту, стимулювання збуту тощо.
Для успішного виконання поставлених завдань підприємство розробляє різноманітні маркетингові стратегії: охоплення ринків і сегментів ринку, конкурентоспроможність, вихід на нові ринки, вихід на ринки з новими продуктами, цільовий, ринковий попит, товарна політика тощо. Його зміст залежить від великої на загальну стратегію компанії, у тому числі й у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Основою планування виходу підприємства на зовнішні ринки є вибір оптимального шляху проникнення на ці ринки. У сучасних умовах існує три основні шляхи виходу компанії на зовнішні ринки:
1. Створення власного підрозділу збуту на цільових зовнішніх ринках. Цей метод разом з функцією збуту дозволяє вивчити особливості конкретних ринків, умови роботи на них. Однак це вимагає великих витрат і може бути прибутковим, якщо підприємство має значні обсяги продажів, які окупають витрати на створення власного збутового підрозділу.
2. Використання переваг продажів за кордоном. Цей метод дозволяє використовувати незалежних посередників. Особливо це необхідно, коли підприємство виходить на нові ринки, коли власний підрозділ збуту ще не створено або його створення є неефективним. Робота торгового персоналу вимагає розробки ряду важливих питань, таких як передача повноважень на експорт товарів, винагорода, відповідальність за збут і т. д. Всі ці питання з'ясовуються в договорах комерційних операцій і посередництва.
3. Шлях виходу на зовнішні ринки шляхом створення власного виробництва товарів за кордоном (спільні підприємства, дочірні підприємства тощо). Цей метод вигідний, коли ринок є перспективним для підприємства і виробництво товарів на місцях може дати відчутну економічну вигоду за рахунок економії транспортних витрат, тарифів, нетарифних обмежень, використання кваліфікованої, але дешевшої робочої сили, наближення до виробництва. на сировину тощо.
Організовуючи таким чином вихід на зовнішні ринки, підприємство може значно підвищити ефективність зовнішньої торгівлі.
Однак необхідно добре знати умови діяльності в цій країні, її законодавство. На основі дослідження, оцінки та відбору зовнішніх ринків розробляється товарна, цінова, збутова та інша політика, тобто маркетингова діяльність, що є частиною програми стратегічного маркетингу.
Майбутнім фахівцям у сфері зовнішньоекономічної діяльності та тим, хто присвячує себе цій діяльності, настійно рекомендуємо ознайомитися з основними завданнями та перевагами використання маркетингу в управлінні зовнішньоекономічною діяльністю, такими як:
1) міжнародний маркетинг наділяє підприємство, яке є об'єктом зовнішньоекономічної діяльності, чіткою програмою дій;
2) Комерційна підтримка управління зовнішньої торгівлі дозволяє підприємству враховувати вимоги конкретних зовнішніх ринків, конкретних споживачів, тенденції та перспективи свого розвитку. І водночас впливати на ці ринки у сприятливому напрямку.
На жаль, національні компанії досі не використовують міжнародний маркетинг в управлінні зовнішньоекономічною діяльністю. Очевидно, що активніша участь українських компаній, суб’єктів зовнішньоекономічної діяльності в цій діяльності, суттєво підвищила б якість зовнішньоторговельного управління та зміцнила б їх позиції на зовнішніх ринках [11].
Ключові поняття: ЗЕД планування, стратегічне планування, тактичне планування, види стратегій розвитку бізнесу у сфері зовнішньоекономічної діяльності, планування економічного портфеля, організаційна структура управління, відділ ВЕЗ, ЗТФ, міжнародний маркетинг, міжнародний маркетинг, середнє середовище, соціокультурне середовище, природне середовище, дослідження зовнішнього ринку, сегментація ринку, методи виходу на зовнішні ринки, організація міжнародного маркетингу.

Висновки до розділу 1
У ході аналізу законодавчої бази у  зовнішньоекономічній  діяльності виявлено що: 
1. Державне регулювання зовнішньоекономічної діяльності здійснюється адміністративно-господарськими методами.
2. Адміністративні методи безпосередньо впливають на економічні відносини. Адміністративні методи найкраще використовувати в умовах економічної нестабільності, зростання дефіциту та інфляції. Зазвичай вони використовуються протягом короткого періоду часу для захисту економіки країни або її відродження шляхом мобілізації та оптимального використання ресурсів. До них належать ембарго (повна заборона зовнішньоекономічної діяльності), ліцензії, квоти, специфічні вимоги до товарів тощо.
3. Економічні: діють через ринковий механізм. Економічні методи регулювання посідають чільне місце в період економічної стабілізації. До них належать тарифи, тарифи, імпортні депозити (у сфері імпорту), пільгові кредити експортерам, гарантії, субсидії, звільнення від податків тощо (у сфері експорту).
4. Стратегічним напрямом державного регулювання зовнішньоекономічної сфери є експортно-орієнтована підприємницька політика, що передбачає оптимізацію структури експорту, розширення асортименту товарів і послуг, збільшення участі високо- технологічні продукти в цілому, знаходячи нові ринки збуту. Проте, враховуючи надмірну залежність України від імпорту (переважно енергетичну), без зростання імпорту досягти зростання експорту неможливо. А оскільки торговельні обмеження на імпорт майже вичерпали свій потенціал, основним напрямком скорочення імпорту має стати зниження енергоємності ВВП шляхом активізації впровадження ресурсозберігаючих технологій.
5. Для успішної реалізації поставлених завдань підприємство розробляє різні маркетингові стратегії: охоплення ринків і сегментів ринку, конкурентні, вихід на нові ринки, вихід на ринки з новими продуктами, цільовий, ринковий попит, товарна політика тощо. Його зміст значною мірою залежить від загальної стратегії компанії, у тому числі й у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

РОЗДІЛ 2. АНАЛІЗ ЗОВНІШНЬОЕКОНОМІЧНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ 
ТОВ «МОРГУН ГРУП»

2.1 Загальна характеристика підприємства 

Повна назва: Товариство з обмеженою відповідальністю «Моргун Груп». Скорочена назва: ТОВ «Моргун Груп» Адреса: м. Київ, вул. Кудрявська 23. ТОВ «Моргун Груп» існує на ринку України з 2000 року. 
У перші роки свого існування, основними напрямами діяльності фірми «Моргун Груп» були:  озеленення ландшафтних ділянок,  продаж кімнатних і вуличних рослин.  З вересня 2001 року компанія освоїла новий напрям – полив територій за допомогою професійних систем поливу HUNTER (виробництва США).
На сьогоднішній день ТОВ «Моргун Груп» займається дрібногуртовими та гуртовими продажами професійних систем поливу фірми HUNTER, і має дилерську мережу як по місту Києву, так і по Україні в цілому.
Кіровоградська філія фірми знаходиться за адресою: Голованівський район,  Побузька громада, вул. Фрунзе, 18.
Також до складу ТОВ «Моргун Груп» входить структурний підрозділ, який займається благоустроєм та плануванням та реалізацією благоустрою. Це означає, що фахівці компанії пропонують клієнту комплекс робіт та послуг, серед яких: топографічна зйомка ділянки, її вертикальне планування, планування зливових стоків, водовідведення, каналізації, розрахунок професійних систем поливу, зовнішнього освітлення.
Крім того, в спектр послуг фахівців компанії входить доставка необхідної землі, всі види озеленення та озеленення – стежок, ставків, водоспадів, малих архітектурних форм. ТОВ «Моргун Груп» входить до GREEN GROUP, до складу якої також входить ТОВ «Іригаційні системи». Ця компанія займається плануванням і безпосереднім монтажем систем поливу.
Полив є одним із видів догляду за садом, який необхідно проводити протягом вегетаційного періоду.
Інтенсивність і частота поливу залежить від багатьох факторів, включаючи клімат, тип рослини, тип грунту, а також ваш графік і ваші уявлення про ландшафт. Вітер і температура також визначають додаткові потреби рослин у воді.
Системи автоматичного поливу — це техніко-технічний комплекс, що дозволяє здійснювати автоматизований полив певної території за певним графіком.
За допомогою систем автоматичного поливу ви можете зрошувати свою ділянку краще та професійніше, ніж при ручному зрошенні. Конструкція системи забезпечує найбільш оптимальну і точну кількість поливу для газону та рослинності. Часто систему доводиться розділяти на зони (сектори). Кожна зона спроектована таким чином, щоб система водопостачання адаптувалася до найбільш ефективної групи дощувальних пристроїв. Розмір шлангів, що з’єднують спринклери, повинен відповідати тиску води в системі. Система повинна бути розроблена з урахуванням повного охоплення. Вибір дощувальних пристроїв слід робити з урахуванням типу поливу (дерева, кущі, клумби, газони тощо), особливостей системи водопостачання (напір), складу ґрунту та площі. поливати. Зрошення в приміщенні. .
Системи поливу зазвичай керуються міні-комп’ютером або таймером, який запрограмований за секторами часу та зрошення. Цією системою легко керувати, її можна запрограмувати, в який день і в який час буде поливатися певний сектор у вашій місцевості, можете більше не хвилюватися, система зробить все без вашого додаткового втручання. Спринклери виходять із землі лише під час поливу і не заважають простору, наступним етапом проекту є встановлення системи поливу. Всі роботи можна розділити на наступні етапи: викопування траншеї, монтаж труб і спринклерів, установка блоків автоматики і напірної установки та введення в експлуатацію.
Термін експлуатації та знос компонентів зрошувальних систем коливається від кількох років до кількох десятиліть.
На сьогоднішній день, здається, небагато людей не знайомі з системами автоматичного поливу Hunter або ніколи про них не чули. Системи поливу цієї компанії зрошуються: газони біля Ейфелевої вежі в Парижі; Спортивні стадіони в Барселоні; Парк і клумби біля Білого дому в США; найдорожчі готелі Анталії (Туреччина) і Канарських островів, а також готелі багатьох інших європейських міст.Застосування:
-	 полив газонів і клумб міст, парків і приватних садиб;
-	 стадіонів, гольф - полів, тенісних і інших спортивних майданчиків;
-	тепличних господарств, розплідників рослин; 
-	виноградників і сільськогосподарських угідь.
Спектр устаткування системи автоматичного поливу фірми Hunter настільки широкий, що дозволяє підібрати дощують з необхідними параметрами як на ділянку в 3-и сотих, так і на десятки гектарів.
З вересня 2001 року ТОВ «Моргун Груп» є офіційним дистриб'ютором фірми HUNTER в Україні. Прямі постачання дозволяють значно понизити ціни на устаткування, що ввозиться.  
Наші дилери активно проводять монтаж систем поливу Hunter в інших містах: Дніпро, Харків, Одеса,  Миколаїв, Хмельницький, Вінниця і надають гарантію до 5-ти років на його роботу. 
Фахівці компанії професійно допомагають клієнтам в проектуванні системи поливу з урахуванням особливостей садиби, суспільного парку, стадіону або поля для гольфу. Навчають проектуванню даних систем представників проектних організацій, монтажу і регулюванню фірми, що виконують дані види робіт.
Для поливу великих площ і газонів розроблені дощувальники типу I-60, з радіусом дії 24 метри Один дощувальник покриває площу до 1800 кв.м. Існують дощувальники з радіусом дії до 30 м, але їх робочий тиск 10 Атм, вони покривають зону в 2800 м2 (для поливу великих площ газонів, стадіонів, парків і гольфових полів). 
Для автоматичного регулювання системи поливу є можливість встановити міні метеостанцію, в якій вбудовані датчики вологості, вітру і морозу система відключиться сама при дощі або вітрі. Роторний дощувальник Hunter I-60: Запатентований Precision Distribution Control (контроль точного розподілення) гарантує рівномірний (точний) охват великої території при низькому тиску без необхідності установки додаткового насоса.
У таблиці 2.1 наведено основні характеристики, робочі специфікації та корисні опції для моделей I-60 ADS та I-60 36S.
Таблиця 2.1
Порівняльна характеристика моделей I-60 ADS та I-60 36S
МОДЕЛІ	
I-60 ADS – Регульований сектор (40o-360o)	I-60 36S — Повний круг	
ХАРАКТЕРИСТИКИ
	•Висота висувної частини – 8 см
•Загальна висота – 21 см
•Внутрішня різьба: 1" BSP	
РОБОЧА СПЕЦИФІКАЦІЯ	
I-60 ADS
•Розход води: від 1.48 м3/год до 4.63 м3/год
•Радіус: від 15.2 до 20.1 м
•Рекомендований тиск: від 2.8 до 4.1 bar
•Робочий тиск: від 1.4 до 6.9 bar
•Траекторія форсунки: 25o	I-60 36S
•Розход води: від 1.48 м3/год до 4.72 м3/год
•Радіус: від 15.5 до 20.4 м
•Рекомендований тиск: від 2.8 до 4.1 bar
•Робочий тиск: від 1.4 до 6.9 bar
•Траекторія форсунки: 25o	
КОРИСНІ ОПЦІЇ
	•Великий радіус дії при невисокому тиску
•Встановлені фабрикою форсунки	

ТОВ «Моргун Груп» пропонує своїм клієнтам наступні послуги:
- Оптова та роздрібна торгівля систем поливу HUNTER та аксесуарів IRRITEC.
- Виконання планувальних робіт для системи автоматичного поливу.
- Консультаційні послуги.
- Консультації щодо встановлення систем автоматичного поливу з продуктивністю.
- Проведення ознайомлювальних семінарів до систем автоматичного поливу HUNTER.
Середньооблікова чисельність працівників на підприємстві — 32. За формою організаційну структуру підприємства ТОВ «Групо Моргун» можна визначити як лінійну та функціональну. Схема організаційної структури наведена на рис. 2.1.
Компанія використовує наступні варіанти найму кваліфікованих працівників: Запрошувати висококваліфікованих працівників з інших компаній; Прийом на роботу випускників вишів, коледжів та технікумів інших навчальних закладів.
Підбір персоналу проводиться на конкурсній основі, відбір здійснюється самостійно зусиллями менеджера з персоналу.
До відповідальності директора належать питання, що стосуються операційної діяльності товариства (за винятком тих, що відповідно до чинного законодавства або статуту віднесені до компетенції зборів акціонерів), а саме:
- Управління повсякденною діяльністю товариства відповідно до договорів загальних зборів засновників товариства, розроблення та затвердження планів діяльності товариства;
- Вирішувати проблеми виробництва, доставки, збуту, витрат, обліку та звітності, оплати праці працівників компанії, реалізації інвестиційної та цінової політики, ефективного витрачання коштів, трудового розпорядку та внутрішнього контролю діяльності компанії;
- Вирішення проблем безперервного управління внутрішніми структурними підрозділами та багатьох інших проблем, що виникають під час роботи компанії.
Директор

Начальник фінансового відділу

Начальник відділу логістики та закупівель

Начальник відділу технічного супроводу

Головний бухгалтер

Бухгалтерія

Відділ планування господарської діяльності

Маркетинговий відділ

Управління обслуговування клієнтів

Відділ дизайну та розробок

Відділ закупівель

Відділ збуту

Відділ управління складськими приміщеннями

Служба контролю якості

Відділ технічної підтримки підприємства

Відділ технічного обслуговування клієнтів

Начальник управління персоналом

Відділ кадрів

Юридична служба

Охорона

Рис 2.1.  Організаційна структура ТОВ «Моргун Груп»

У завдання співробітників відділу маркетингу компанії входить маркетингова діяльність, заснована на комплексному аналізі ринку і спрямована на вирішення проблем збуту продукції шляхом формування попиту на продукцію та послуги, а також товарної політики, цінової політики, збуту, обслуговування та реклами. Виконання цих завдань передбачає: комплексне дослідження ринку (вивчення покупців і споживачів); вивчення ділових навичок; формування товарної політики та ринкової стратегії; підготовка рекомендацій та координація роботи зі створення товарів та організації їх виробництва; розробка цінової політики компанії; у взаємодії з відділом маркетингу відділ планування виробництва планує обсяги закупівлі та витрати; Відділ закупівель присвячений закупівлі продукції та оформленню договорів, рахунків-фактур, тобто він присвячений здійсненню комерційної та посередницької діяльності.
Керівники підприємства готують і укладають господарські договори, а також контролюють виконання договірних операцій. Брати участь у підготовці пропозицій щодо розвитку ринку автоматичного поливу та активно працювати над пошуком нових клієнтів.
Бухгалтерський облік на підставі Положення про головних бухгалтерів здійснює організацію бухгалтерського обліку господарсько-фінансової діяльності підприємства та контроль за господарським використанням матеріальних, трудових і фінансових ресурсів, збереженням майна підприємства:
1) Забезпечує раціональну організацію обліку та звітності на основі прогресивних форм і методів обліку та контролю.
2) Організувати облік надходжень грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та основних засобів, своєчасне відображення на рахунках бухгалтерського обліку операцій, пов’язаних з їх рухом, облік витрат виробництва та обігу, кошторисів калькуляцій, реалізації продукції, робіт (послуг)), результатів. господарсько-фінансової діяльності підприємства, а також фінансових, розрахунково-кредитних операцій, контроль за законністю, своєчасністю та правдивістю її оформлення, нарахування заробітної плати з працівниками підприємства. Здійснює контроль за дотриманням порядку складання первинних та бухгалтерських документів, розрахунків і платіжних зобов’язань, фонду витрат на заробітну плату, заробітну плату, інвентаризацію грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та основних засобів, бухгалтерських та звітних ревізій, а також документальних ревізій у підрозділах підприємства. .
3) Забезпечує своєчасне складання фінансової звітності на основі даних первинних документів та бухгалтерських регістрів, надання їх у встановленому порядку до відповідних органів.Структура співробітників за фахом: працівників з вищою освітою — 45%; працівників з середньою освітою — 40%; працівників з середньотехнічною — 15%. Структура співробітників за віком:  до 20 років — 3%;  до 25 років — 26%;  до 30 років — 41%;  до 40 років — 30%.
Планується проходження працівниками додаткового навчання — тренінгів з технології продажів, з ведення переговорів; навчання роботі на новому обладнанні.. Запланований фонд оплати праці на 2016 рік відображено у таблиці 2.2.
Таблиця 2.2
Фонд оплати праці
№	Категорія працюючих	Заробітна плата одного робітника, тис. грн.	Облікова чисельність, чол.	Всього, тис. грн.	
		Основна 	Додаткова			
Управлінський персонал	
1	Директор	38,4	8,6	1	47	
2	Топ-менеджер	30,4	20	3	151,2	
3	Головний бухгалтер	35,1	10,5	1	45,6	
4	Бухгалтер	22,6	11	1	33,6	
5	Економіст-маркетолог	25,3	11,9	3	111,6	
6	Менеджер по роботі з клієнтами	21,2	11,2	5	162	
7	Менеджер з персоналу	25,2	4,8	2	60	
8	Начальник управління персоналом	34,8	8,4	1	43,2	
9	Адміністратор	20,8	2	1	22,8	
Виробничий персонал	
10	Дизайнер	24,7	11,3	3	108	
11	Диспетчер складу	18,8	10	1	28,8	
12	Спеціаліст з імпорту	28,2	10,2	1	38,4	
13	Спеціаліст з контролю якості	26,8	10,4	2	74,4	
14	Технічний консультант	25,8	7,8	6	201,6	
15	Працівник виробничого обладнання	25,8	7,8	1	33,6	
16	Юрист	15	3	1	18	
17	Системний адміністратор	15,5	6,1	1	21,6	
Обслуговуючий персонал	
18	Прибиральниця	9,6		1	9,6	
19	Охоронник	16,2	12,6	2	57,6	
	Всього			32	1268,6	

Програма навчання та перепідготовки включає: навчання в іноземних компаніях із закупівлі обладнання (тривалість цього навчання не перевищує 2 місяців); навчання з іноземними фахівцями шляхом спільної роботи у впровадженні та розвитку команд; навчання на нічних та заочних відділеннях навчальних закладів; проведення семінарів, конференцій та занять безпосередньо в компанії.

2.2 Аналіз показників фінансово-господарської діяльності підприємства

Основні засоби підприємства повинні забезпечувати належні матеріальні умови для господарської діяльності торгового підприємства, зберігання необхідної кількості товарно-матеріальних цінностей, транспортування, вантажно-розвантажувальних, пакування та інших підготовчих операцій, пов'язаних з отриманням і реалізацією товарів, виконання функцій виробництво. , послуги, робота та відпочинок для співробітників компанії, підвищення продуктивності їх праці та ефективності роботи всього підприємства. Вирішенню цих завдань сприяє цілеспрямована робота з формування обсягу і складу основних засобів, створення режиму та умов його експлуатації, підтримання в експлуатації та вибір амортизаційної політики.
Проаналізуємо ефективність використання основних засобів комерційного підприємства протягом 2 років на основі даних таблиці 2.3. У процесі аналізу ми розраховуємо вплив змін узагальнених показників ефективності на економічні показники.
Таблиця 2.3
Показники використання основних фондів підприємства
Показники	Формула для розрахунку	2018 р.	2019 р.	Темп
росту, %	Відхилення 
(+,—)	
1	2	3	4	5	6	
1. Роздрібний товарообіг, тис. грн.		6469	6198,8	- 4,18%	- 270,2	
2. Середньорічна вартість основних виробничих фондів, тис.грн.		238,85	278,10	16,43%	39,25	
3. Балансовий прибуток, тис.грн.	
	44,2	78,8	78,28%	34,6	
4. Середньорічна чисельність працівників, чол.		10	11	10,0%	1	
5. Торгова площа,м2	S	40	40	0%	0	
6. Фондовіддача по товарообігу, 
грн. / грн.		27,08	22,29	- 17,69%	- 4,79	
7. Фондоємність, грн. / грн.		0,037	0,045	21,62%	0,008	
8. Фондоозброєність праці, тис. грн. / чол.		23,89	25,28	5,82%	1,39	
9. Продуктивність праці по ТО, тис.грн.		646,94	563,49	-  12,90%	- 83,45	
10. Товарообіг, який приходиться на 1м2 торгової площі		161,73	154,97	- 4,18%	-  6,76	
11. Прибуток на 1м2 торгової площі, тис. грн/м2	
	1,11	1,97	77,48%	0,86	
12. Рентабельність основних
фондів, %		0,185	0,283	52,97%	0,098	
13. Рентабельність товарообігу, %		0,0068	0,0127	86,76%	0,0059	

Таким чином, щодо показників використання основних фондів підприємства можна зробитинаступні  висновки.
Фондовіддача 2019 року у порівнянні з 2018 роком падає на 17,69%. 
Це вказує на те, що у 2019 році знизилась ефективність використання основних фондів підприємства. Це пов’язано зі зменшенням розміру виручки від реалізації.
Натомість фондомісткість зросла на 21,62%. Проте капіталомісткість компанії досить низька; Х. такі зміни не можуть мати суттєвого негативного впливу на компанію.
База власного капіталу за 2019 рік порівняно з 2018 роком збільшується на 5,82%. Це свідчить про те, що у 2019 році збільшилася кількість працівників на 1 особу та підвищилася ефективність розгортання в компанії.
У 2019 році продуктивність праці впала на 12,90% порівняно з 2018 роком. Це говорить про те, що у 2019 році основні засоби підприємства використовувалися менш ефективно, а ефективність залучення працівників знизилася.
У 2019 році виручка з 1 м2 торгової площі зменшиться, а в 2019 році збільшиться прибуток з 1 м2 торгової площі. Зростання виручки та приріст основних засобів, у свою чергу, призвели до підвищення рентабельності торгівлі та основних засобів у 2019 році.
Ми аналізуємо прибуток і рентабельність компанії.
Кожне підприємство має основну мету своєї діяльності: отримувати прибуток. Прибуток як економічний показник — це різниця між ціною реалізації та вартістю товарів (товарів, послуг), між сумою отриманого доходу та сумою витрат на виробництво та збут.
У торгівлі з урахуванням особливостей виконуваних функцій та особливостей формування доходів і витрат прибуток визначається як різниця між доходом підприємства та його поточними витратами.
Прибуток характеризує прибуток компанії. Його досягнення є необхідною умовою розширення відтворення на підприємстві, забезпечення самофінансування та посилення конкурентоспроможності на ринку.
Маса прибутку може збільшуватися при недостатньому використанні бізнес-ресурсів, порушенні вимог економічного режиму. Для характеристики ефективності господарської діяльності, ступеня використання її ресурсів, раціональності здійснених витрат використовують показники відносної рентабельності, що в господарській практиці називають рентабельністю.
Рентабельність характеризується системою показників:
Валова рентабельність продажу:
 (2.1)

2018 рік:

2019 рік:

Валова рентабельність реалізації продукції характеризує розмір прибутку, який одержало підприємство в результаті продажу товару. Валова рентабельність у 2019 році збільшилась відносно до 2018 року на 1,69%.
Рентабельність активів:
 (2.2)
2018 рік:

2019 рік:

Рентабельність активів характеризує прибуток в розрахунку на одиницю майна, яке знаходиться в розпорядженні підприємства. Рентабельність активів у 2019 році збільшилася відносно до 2018 року на 3,04%.
Рентабельність власного капіталу:
 (2.3)
2018 рік:

2019 рік:

Рентабельність власного капіталу характеризує розмір прибутку, який одержало підприємство на одиницю коштів, що вкладені в підприємство. Рентабельність власного капіталу у 2019 році збільшилася відносно до 2018 року на 6,23%.
Проведемо аналіз дебіторської заборгованості підприємства.
Поява претензій зумовлена ​​тим, що договірні відносини між комерційною компанією та різними її контрагентами можуть передбачати певний проміжок часу між прийняттям певних зобов'язань до їх фактичного виконання.
Якщо споживачами комерційного бізнесу є фізичні особи, такий вид позову називається споживчим кредитом для бізнесу. При наданні відстрочки платежу підприємству – підприємницька позика. Поява заборгованості пов'язана з маркетинговою та маркетинговою політикою підприємства (політика управління збутом - у торгівлі).
Формою відшкодування даного виду претензій є фактичне надходження готівки або готівки в маркетингову компанію.
Претензії до постачальників. Поява такого виду дебіторської заборгованості пов’язана з тим, що певна частина необхідних підприємству товарів та інших матеріальних ресурсів придбавається за рахунок попередньої оплати (авансових платежів).
Формою погашення цього виду заборгованості є фактичне отримання ресурсів, придбаних торговою компанією. Можна визначити питому вагу вимог ТОВ «Моргун Груп» у загальних оборотних активах.
На кінець 2018 року:

На кінець 2019 року:

Як бачимо, у 2019 році дебіторська заборгованість зростає. Причиною цього є різке збільшення іншої дебіторської заборгованості та зменшення оборотних активів.
Діяльність ТОВ «Моргун Груп» — це характеристика його фінансової конкурентоспроможності (тобто платоспроможності, платоспроможності), використання коштів та капіталу, а також виконання зобов’язань перед державою та іншими суб’єктами господарювання.
Інформаційною базою для оцінки фінансового стану підприємства є такі дані: баланс; Декларація про фінансову спроможність. Розраховуємо та підсумовуємо в таблиці 2.4 та таблиці 2.5 основні економічні показники ділової активності підприємства. Отже, щодо основних показників ділової активності можна зробити наступні висновки.
Відображення стану нерухомості:
1. Співвідношення основних фондів до активів показує співвідношення коштів, вкладених в іноземній валюті в основні засоби. При цьому збільшується, тобто збільшується частка коштів, вкладених в основні засоби.
2. Індекс мобільності активів показує, скільки оборотних коштів доступно на одиницю необоротних коштів. Цей показник зменшився на 2,15 за рахунок зменшення необоротних активів на 7,2% на кінець звітного періоду та зменшення оборотних активів на 49,2%.
Таблиця 2.4
Основні показники ділової активності 
Показник	Формула для розрахунку	На кінець 2018 р.	На кінець 2019 р.	Відхилення (+,-)	
Показники майнового стану	
1. Частка основних засобів в активах	Залишкова вартість основних засобів/Активи	288,5/1663,0 = 0,17	267,7/963,7 = 0,28	+ 0,11	
2. Коефіцієнт мобільності активів	Мобільний актив /Немобільний актив	1370,3/288,5 = 4,75	696/267,7 = 2,6	- 2,15	
Показники ліквідності (поточної)	
3. Коефіцієнт ліквідності поточної	Поточні активи
/Поточні пасиви	1370,3/1385 = 0,99	696/636,6 = 1,09	+ 0,1	
4. Коефіцієнт ліквідності швидкої	Поточні активи-запаси /Поточні пасиви	1049,4/1385 = 0,76	380/636,6 = 0,6	- 0,16	
5. Коефіцієнт ліквідності абсолютної	Кошти /Поточні пасиви	10,7/1385 = 0,008	50,9/636,6 = 0,08	+ 0,072	
Показники фінансової стійкості	
6. Коефіцієнт концентрації позикового капіталу	Позиковий капітал /Пасиви	1385,0/1663 = 0,83	636,6/963,7 = 0,66	- 0,17	
7. Коефіцієнт фінансової стабільності	Власні кошти/Позикові кошти	278/1385 = 0,2	327,1/636,6 = 0,51	+ 0,31	
Таблиця 2.5 
Основні показники ділової активності (показники оборотності капіталу)
Показник	Формула для розрахунку	2018 р.	2019 р.	Відхилення (+,-)	
Показники оборотності капіталу, трансформації активів	
1. Коефіцієнт трансформації	Чиста виручка / Ср. Активи	5390,8/1495,4 = 3,61	5165,7/1313,35 = 3,93	+ 0,32	
2. Коефіцієнт оборотності обігових коштів (обороти)	Чиста виручка /Ср. Обігові кошти	5390,8/1256,55 = 4,3	5165,7/1035,25 = 4,99	+ 0,69	
3. Коефіцієнт обіговості дебіторської заборгованості (обороти)	Чиста виручка /Ср. дебіторська заборгованість	5390,8/277,6 = 19,42	5165,7/287,65 = 17,96	- 1,46	
4. Період погашення кредиторської заборгованості	Ср. кредиторська заборговані Ч 360 /Собівартість реалізації	1228,8Ч360/5072,5 = 87,21	1008,8/4755,8 = 76,36	- 10,85	
Показники ліквідності (поточні):
Ліквідність компанії – це її здатність швидко продавати активи та залучати гроші для виконання своїх зобов’язань. Ліквідність підприємства характеризується співвідношенням між вартістю його високоліквідних активів (ліквідних коштів, цінних паперів, які утримуються як оборотні активи, дебіторської заборгованості) та його короткострокових зобов’язань.
При аналізі ліквідності доцільно оцінювати не лише поточний рівень ліквідних коштів, а й майбутні зміни ліквідності.
Незадовільна ситуація з ліквідністю підприємства проявиться тоді, коли потреби підприємства у фінансуванні перевищать його фактичний дохід.
Щоб визначити, чи має підприємство достатньо коштів для погашення боргів, необхідно спочатку проаналізувати процес отримання коштів від господарської діяльності та формування залишку коштів після погашення зобов’язань перед бюджетом і цільовими фондами, а також дивіденди.
1. Індекс поточної ліквідності характеризує достатність оборотних коштів для сплати боргів протягом року (К = 1). У нашому випадку він збільшується на 10,1% (1,09 / 0,99 H 100%) - 100%).
2. Коефіцієнт швидкої ліквідності – це скільки одиниць найбільш ліквідних активів припадає на одиницю строкового боргу. Нормативне значення K> 1. Цей показник нижчий за нормативне значення і на кінець року знизився з 0,76 до 0,6 (21%).
3. Коефіцієнт абсолютної ліквідності характеризує волю підприємства до негайного скорочення короткострокової заборгованості. Нормативне значення 0,2-0,3.
Показники підприємства в цьому випадку нижчі за нормативне значення, але на кінець звітного року значення показника зросло в 10 разів і становило 0,08.
Показники фінансової стабільності:
Одна з найважливіших характеристик фінансового становища підприємства: гарантія стабільності його діяльності в майбутньому. Це пов’язано із загальною фінансовою структурою підприємства, його залежністю від кредиторів та інвесторів.
1. Індекс концентрації боргу вказує, скільки боргу доступно на одиницю із сукупних джерел. Для нормальної роботи підприємства це значення має бути менше 0,5. Скорочення є позитивною тенденцією. У цьому випадку значення коефіцієнтів перевищують нормативне значення, однак спостерігається тенденція до зниження на 20,48% за рік звіту.
2. Коефіцієнт фінансової стійкості характеризує зовнішнє забезпечення капіталу власними ресурсами. Нормативне значення CFS> 1. Цей коефіцієнт нижчий від нормативного значення і свідчить про те, що підприємство не має достатньо коштів для сплати боргу. Проте у звітному році відбулося зростання на 155%.
Показники оборотності капіталу, конверсії активів:
1. Коефіцієнт трансформації вказує, скільки приходить від чистих продажів на одиницю фонду, інвестовану в активи. Цей показник у звітному періоді зріс на 0,3 за рахунок значного зниження середньорічної вартості активів та незначного зниження обсягів реалізації.
2. Коефіцієнт оборотності оборотних коштів показує рівень доходу на одиницю оборотних коштів. Цей індекс збільшується за рахунок зменшення середньорічної вартості оборотних коштів на 49,2% (100% - (696 / 1370,3 Н 100%)) у звітному році.
3. Коефіцієнт оборотності дебітора (продажів) показує, як часто обсяги реалізації перевищують середню торгову дебіторську заборгованість. Цей коефіцієнт зменшується за рахунок зменшення обсягів продажів і збільшення торговельної дебіторської заборгованості для всіх видів.
4. Термін погашення торговельної кредиторської заборгованості показує середній термін сплати підприємством короткострокових зобов'язань. Цей показник зменшується на 12,44% (76,36 / 87,21 H 100%) - 100% за рахунок скорочення середньої торговельної кредиторської заборгованості, що є позитивною тенденцією для підприємства.
Для здійснення господарської діяльності підприємство повинно мати певне майно, яким воно володіє на праві власності чи права власності.

2.3 Аналіз зовнішньоеокномічної діяльності підприємства

Аналіз зовнішньоекономічної діяльності компанії є частиною комплексного економічного аналізу компанії, необхідною передумовою кваліфікованого менеджменту в умовах ринку та інтеграції компанії у світову економічну систему.
Аналіз зовнішньоекономічної діяльності підприємства - це комплексне систематичне дослідження міжнародної торговельної діяльності, діяльності відповідних структурних підрозділів підприємства з метою об'єктивної оцінки досягнутих результатів, виявлення причин відхилень та виявлення можливостей покращення зовнішньої торгівлі. діяльність.
Комплексність означає ретельне вивчення діяльності бізнес-одиниці на зовнішньому ринку. Це досягається використанням різноманітних джерел інформації та системи показників, низки різноманітних методів і прийомів економічного аналізу.
Зовнішньоекономічна діяльність відіграє вирішальну роль у посиленні інтеграційних процесів, створює умови для активного розвитку компаній на інноваційній основі, отримання конкурентних переваг на світовому ринку товарів і послуг за рахунок впровадження сучасних форм, методів міжнародних економічних зв’язків, отримання конкурентних переваг на світовому ринку товарів і послуг. техніки та технологічного вдосконалення, продуктивності, якості продукції та послуг. Водночас зовнішньоторговельна діяльність (ЗЕД) сприяє відтворенню експортного потенціалу країни, залученню іноземних інвестицій, створенню відкритої економіки.
Підприємство може здійснювати експортно-імпортні операції самостійно або на підставі договору із зовнішньоекономічними інститутами, а також біржові угоди відповідно до чинного законодавства. Відповідно до законодавства України підприємство може створювати спільні підприємства з іноземними компаніями у країні та за кордоном, відкривати філії та компанії за кордоном, а також надавати послуги з маркетингу та посередництва в бізнесі іноземним компаніям, відкривати рахунок в іноземній валюті в установленому порядку. , ви можете брати валютні кредити для участі у валютних аукціонах; має право брати участь у оформленні та проведенні міжнародних виставок, ярмарків, семінарів, симпозіумів, лотерей та інших форм співпраці з іноземними компаніями.
Одним із напрямків діяльності компанії є імпорт спеціалізованих систем поливу та допоміжного обладнання. Основними постачальниками продукції є: HUNTER (США), Rain Bird (США), METZERPLAS (Ізраїль), Claber (Італія) та Acclima, Inc. (США). 

Проаналізуємо динаміку імпорту продукції.
Таблиця 2.6
Динаміка імпорту продукції ТОВ «Моргун Груп» за 2017 - 2019 роки
Продукція	2017 р.	2018 р.	2019 р.	
Висувні роторні дощувальники	118,5	115,8	140,1	
Дощувальники типу "СПРЕЙ"	125,6	145,5	134,2	
Електромагнітні клапани	1109,8	1108,3	1116,7	
Регулятор тиску на дощувальник 	90,5	90,2	91,6	
Форсунки	25,2	26,1	30,5	
Контролери	2258,1	2243,2	2409,3	
Дистанційні пульти управління	482,6	520,3	694,8	
Мініпогодна станція	189,0	214,5	285,2	
Датчик дощу	110,5	143,8	194,9	
Всього, тис. грн.	4509,8	4607,7	5097,3	
Як видно з таблиці, зростання імпорту продукція на підприємстві відбувалося майже по всім товарним позиціям. У 2019 році найбільшу долю від сукупного імпорту продукції складали контролери (47,27%) та електромагнітні клапани (21,91%). Схожі показники були і в минулих роках.
Упродовж звітних років помітна тенденція до зростання імпорту продукції на 2,2% у 2018 році та 10,6% у 2019 році.

Таблиця 2.7
Географія імпорту продукції ТОВ «Моргун Груп» за 2017 - 2019 роки
Продукція	2017 р	2018 р	2019 р	
США	2565,8	2625,5	2530,7	
Італія	58,5	42,3	45,8	
Ізраїль	25,3	18,5	22,3	
Польща 	1135,2	1227,5	1232,5	
Германія	725,0	693,9	1266,0	
Всього, тис. грн.	1860,2	1921,4	2498,5	

З отриманих даних можна зробити висновок, що найбільший обсяг імпортованої продукції у 2019 році надійшов із США (49,6%). Подібні показники ми бачимо і в попередніх звітних періодах. У 2019 році також значно збільшився імпорт з Німеччини. Приріст склав 572,1 тис. грн. або 82,4%.
Проведене дослідження дає змогу виявити та групувати негативні фактори, що впливають на розвиток зовнішньоекономічної діяльності компаній. Пропонуємо враховувати три рівні факторів: зовнішні (фактори макросередовища), прямі (фактори середовища зовнішньоекономічної діяльності компаній); внутрішні (фактори мікросередовища). Основними групами зовнішніх факторів, що гальмують розвиток зовнішньоекономічної діяльності компаній, є глобальне, фінансово-економічне, інституційне та політичне середовище. Коментуючи найважливіші, зазначимо, що певні впливи мають «міжгруповий» характер, оскільки структура економічного співробітництва та його оточення на міжнародному рівні визначається сукупним впливом кількох факторів.
Низька інвестиційна привабливість та несприятливий інвестиційний клімат не дозволяють отримати достатні фінансові ресурси, особливо для розвитку бізнесу, впровадження сучасних технологій, технічного оновлення, наукових розробок, впровадження інновацій. Крім того, більшість сфер діяльності характеризуються тривалими фазами відновлення, несприятливою динамікою цін, інфляцією тощо.
Інфраструктура зовнішньої торгівлі має суттєві недоліки: недосконалість митних послуг і процедур, фінансових розрахунків, проблеми транспорту та зв'язку; Консультаційні, інформаційні та інші ділові послуги тощо. Необхідно розрізняти такі групи внутрішніх факторів: техніко-технологічні, фінансові, економічні, кадрові. Пристрої та технології, які не відповідають сучасному стану розвитку, негативно впливають на вартість, якісні показники та технічні параметри продукції, а тому не відповідають міжнародним стандартам, що не дозволяє їм конкурувати з іноземними конкурентами. Через фінансові труднощі підприємство не може швидко реагувати на зміни навколишнього середовища, оновлювати чи покращувати обладнання, технології та асортимент продукції. Крім того, зовнішня торгівля підприємства стає збитковою через низьку ефективність експортного бізнесу, що є наслідком високої собівартості продукції. Підприємству бракує оборотних коштів зі складним механізмом залучення зовнішніх джерел фінансування. Надто мало уваги приділяється підбору, мотивації та розвитку персоналу, головному драйверу розвитку бізнесу. Компанія має низький рівень досвіду, що не дозволяє зосередитися на сферах знань, які б забезпечували конкурентну перевагу для виходу на зовнішні ринки. Великою проблемою є неефективність системи управління ЗЕД, відсутність стратегії та маркетингових підходів у корпоративному управлінні. Найбільш поширений метод короткострокового коригування.

Висновки до розділу 2
В результаті проведеного фінансово-господарського аналізу діяльності ТОВ «Моргун Груп» виявлено, що:
	1. На даний момент ТОВ «Моргун Груп» займається роздрібною та оптовою торгівлею професійних зрошувальних систем від HUNTER та має мережу дистриб'юторів як у місті Києві, так і по всій Україні. ТОВ «Моргун Груп» пропонує своїм клієнтам наступні послуги:
- Оптова та роздрібна торгівля систем поливу HUNTER та аксесуарів IRRITEC.
- Виконання планувальних робіт для системи автоматичного поливу.
- Консультаційні послуги.
- Консультації щодо встановлення систем автоматичного поливу з продуктивністю.
- Проведення ознайомлювальних семінарів до систем автоматичного поливу HUNTER.
	2. За результатами економічного та фінансового аналізу зроблено наступні висновки. Рентабельність інвестицій знизилася на 17,69% у 2019 році порівняно з 2018 роком. Натомість капіталомісткість зросла на 21,62%. Продуктивність праці зменшиться на 12,90% у 2019 році порівняно з 2018 роком. Валова рентабельність у 2019 році зросла на 1,69% порівняно з 2018 роком. Рентабельність власного капіталу зросла на 6,23% у 2019 році порівняно з 2018 роком.
	3. У результаті аналізу зовнішньоекономічної діяльності підприємства встановлено:
	1) Основними постачальниками продукції є: HUNTER (США), Rain Bird (США), METZERPLAS (Ізраїль), Claber (Італія) та Acclima, Inc. (США АМЕРИКИ).
	2) Зростання імпорту товарів компанії відбулося практично по всіх категоріях товарів. За аналізовані роки імпорт збільшився на 2,2% у 2018 році та на 10,6% у 2019 році.
	3) Найбільший обсяг імпорту продукції надійшов із США у 2019 році (49,6%). Також можна помітити значне зростання імпорту з Німеччини в 2019 році, збільшення на 572,1 тис. грн або 82,4%.
	4. Низька інвестиційна привабливість та несприятливий інвестиційний клімат не дозволяють отримати достатні фінансові кошти, особливо для розвитку бізнесу, впровадження сучасних технологій, технічного оновлення, наукових розробок, впровадження інновацій.
	5. Зовнішньоторговельна інфраструктура має серйозні недоліки: недосконалість митних послуг і процедур, фінансових розрахунків, проблеми транспортування та зв'язку; Консультаційні, інформаційні та інші ділові послуги тощо.

РОЗДІЛ 3. НАПРЯМКИ РОЗВИТКУ ЗОВНІШНЬЕКОНОМІЧНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МОРГУН ГРУП»

3.1 Визначення сегменту та розробка заходів щодо розвитку зовнішньоекономічної діяльності  підприємства 

ТОВ «Моргун Груп» є одним з найбільших імпортерів зрошувального обладнання в Україні. Компанія успішно працює на цьому сегменті ринку з 2001 року. Основною зовнішньоекономічною діяльністю компанії є імпорт. Але в 2007 році ТОВ «Моргун Груп» розпочало виробництво зрошувального обладнання. Наразі компанія розробляє заходи щодо виходу своєї продукції на зовнішній ринок.
Щоб досягти успіху на зовнішньому ринку, необхідно ретельно вивчити та проаналізувати потенційний ринок для своєї продукції. Продажі в 2019 році: 9-10 мільйонів доларів (за роздрібними цінами; без насосів і підйомних станцій). Структура ринку - 80% - імпортна продукція, до 20% - вітчизняна (у грошовому вираженні). Кількість операторів: 20 великих імпортерів та оптовиків, понад 150 роздрібних торговців для оптових компаній та приватних підприємців, понад 50 садових центрів, монтажних та ландшафтних компаній.
Загалом торгівля системами автоматичного поливу та супутніми послугами спостерігається лише в садівництві та тепличних галузях. Сільське господарство змушене задовольнятися відпрацьованим парком радянських дощувальних машин. Але останнім часом комунальники міста виявляють підвищений інтерес до зрошувального обладнання. Стадіони та поля для гольфу також випробовують сучасні системи поливу. Зараз від 70% до 80% іригаційного обладнання купується фізичними особами і лише від 20% до 25% припадає на організації та муніципальні органи влади. Але більшість продавців стверджують, що частка «організованих» покупців зростає. Український ринок автоматичного поливу настільки динамічний і молодий, що багато операторів, як виявилося, не усвідомлюють гравців, які вже отримують до 10% загального прибутку на рік.
За оцінками експертів, з урахуванням часток ринку основних операторів продажі зрошувальних систем за минулий рік зросли на 100-130%.
Як зазначалося вище, споживачами є фізичні та юридичні особи, які встановлюють автоматичні системи поливу газонів, садів або, якщо це сільськогосподарські, на присадибних ділянках. Усіх споживачів систем автоматичного поливу можна сегментувати за критеріями, показаними на рисунку 3.1.
На основі проведеної сегментації було виділено три сегменти, описані за допомогою таблиці 3.1.
Таблиця 3.1
Сегментація споживачів
Назва сегменту	Опис сегменту	
Сегмент А	Юридичні особи – будівельні компанії елітних житлових комплексів або бізнес – центрів. Такі покупці потребують нестандартний дизайну та зручний сервіс.	
Сегмент В	Фізичні та юридичні особи, замовники невеликих поставок, здебільшого нестандартних – для зрошення галявини або саду біля власного будинку або офісної будівлі.	
Сегмент С	Фермери – замовники крупних поставок, здебільшого стандартних та таких, що не потребують значного дизайну.	

Розподіл за критеріями

За періодичністю замовлень

постійні

разові

За правовим статусом

фізичні особи

юридичні особи

За призначенням

За обсягом замовлень

для саду, галявини біля власного будинку або офісу

для зрошення поля, саду сільськогосподарського призначення

замовники крупних поставок (понад 250 од.)

замовники середніх поставок (50 - 250 од.)

замовники малих поставок (до 50 од.)

Рис. 3.1. Розподіл споживачів за критеріями

Більш детально сегментацію споживачів за обсягами замовлень можна побачити за допомогою рис. 3.2.  Як бачимо більшість доходу приносять покупці сегменту А, хоча це не дає можливості надавати послуги лише в даному сегменті.

Рис. 3.2  Сегментація замовників за обсягами замовлень

Даний ринок є ринком чистої конкуренції, конкурентна боротьба ведеться за допомогою кількості та якості наданих послуг. Конкуренція на ринку має товарно-видовий характер. 
Порівняння конкурентів підприємства за критеріями, що мають вплив на замовників систем автополиву при виборі виконавця, подано у таблиці 3.2.
Підприємства оцінено за п'ятибальною шкалою у порядку покращення показників критерію, тобто 1 — «найгірше», 4 — «найкраще». 
Приймемо, що якість продукції в оцінюваних підприємствах є однаково високою.
Таблиця 3.2
Порівняння конкурентів
Критерії
порівняння	«Эскор»	«ИПААР»	«Моргун Груп»	«Полив-гарант»	«Газон Сервис Иригэйшен»	
Ціни	4	3	4	3	4	
Технологічні можливості обладнання	4	2	3	4	4	
Система збуту	3	3	2	2	3	
Спектр послуг, що надаються	3	3	3	4	4	
Час перебування на ринку	3	2	1	4	3	
Надання супроводжуючих послуг	3	4	4	4	4	
Швидкість надання послуг (час розробки і введення в експлуатацію)	2	3	3	3	4	
Середній бал	3,14	2,85	2,86	3,43	3,71	

На основі таблиці. 3.2, можна сказати, що ТОВ «Моргун Груп» не матиме переваг перед конкурентами при виході на білоруський ринок, в основному через слабку систему збуту та відсутність досвіду та інформації на білоруському ринку.
Об'єктивною потребою подальшого розвитку економіки країни є заходи, спрямовані на довгострокове використання благ міжнародного поділу праці, створення умов для широкого обміну досягненнями світової науки і техніки та їх широкого впровадження у виробництво. Зовнішньоекономічна діяльність є важливою і комплексною сферою економічної діяльності, яка при ефективному використанні всього комплексу сучасних форм і методів міжнародних економічних відносин може впливати на технічне вдосконалення виробництва, підвищення продуктивності та якості товарів. . Загалом вихід на зовнішній ринок автономних утворень сприяє адаптації економіки до системи світогосподарських відносин, формуванню відкритої економіки. Саме тому розвиток зовнішньоекономічної діяльності компаній, компаній, усіх учасників ринкових відносин, є важливим чинником підвищення ефективності господарської діяльності як на рівні окремих підприємницьких структур, так і в усій країні. Ефективна зовнішньоекономічна діяльність сприяє відтворенню експортного потенціалу країни, підвищенню конкурентоспроможності української продукції на світових ринках, формуванню раціональної структури експорту та імпорту, залученню іноземних інвестицій на взаємовигідних умовах, забезпеченню економічної безпеки України.
В умовах ринкової економіки успіх зовнішньоекономічної діяльності підприємства та стабільне фінансове становище залежать від багатьох факторів. Однією з них є висока конкурентоспроможність виробленої продукції. Для досягнення цієї мети необхідно постійно підвищувати якість продукції відповідно до сучасних вимог [4].
 Довгостроковий прогноз обсягу виробництва, характеру потреб, технічного рівня та якості продукції має бути спрямований на: визначення можливих вимог до асортименту та якості продукції на тривалий термін її виробництва та споживання. ; визначення науково-технічних та економічних можливостей для задоволення потреб споживачів; встановити асортимент і показники якості при розробці перспективної продукції.
 Одним із засобів досягнення головної мети довгострокового економічного зростання підприємства є підвищення ефективності зовнішньоекономічної діяльності підприємства. Для забезпечення конкурентоспроможності підприємства на зовнішньому ринку необхідна стратегія зовнішньоекономічної діяльності, тобто єдиний напрямок, який враховуватиме внутрішні можливості підприємства та ринкові умови, в яких йому доводиться працювати.
Повноцінне входження України у світову економіку вимагає не безконтрольної лібералізації зовнішньої торгівлі, як у попередні роки, а процесу, регульованого станом відкриття внутрішнього ринку, доповненого рішучою політикою захисту вітчизняних виробників і споживачів та їхнього забезпечення. ближче до світу. норм і стандартів. Фундаментальним завданням зовнішньоекономічної стратегії є забезпечення відповідно до світових норм і критеріїв оптимальних параметрів відкритості української економіки, дотримання яких сприятиме економічній безпеці та забезпечить більш тісне поєднання внутрішньої та зовнішньоекономічної політики. [6].
Щоб продукти задовольнили будь-які потреби, вони повинні бути доставлені туди, де вони потрібні, і де їх можна використовувати в потрібний час і в потрібній кількості. Це завдання відділу, який реалізує продукцію. Для підвищення ефективності зовнішньої торгівлі необхідні наступні заходи (рис 3.3)
. 

Рис. 3.3  Заходи з удосконалення ЗЕД на підприємстві

Розвиток експортної діяльності підприємства залежить від конкурентоспроможності його продукції.
Проблеми підвищення конкурентоспроможності є надзвичайно важливими та актуальними для переважної більшості підприємств-виробників. Обов'язковою умовою міцної позиції на ринку є можливість зниження виробничих і маркетингових витрат шляхом відповідної оптимізації цінової політики.
Наступні дії мають стати центральним напрямком розвитку експортної діяльності.
1. Підвищення активності регіональних компаній та організацій на зовнішньому ринку; постійна перебудова структури експорту та імпорту сировини; наблизити до структурних зв’язків ринкової економіки.
2. Переорієнтація бізнес-політики на виробництво високоліквідної диверсифікованої продукції, на поглиблене дослідження ринку замість продажу товарів будь-якими способами і за будь-яку ціну.
3. Зміна структури експортної продукції, зменшення питомої ваги сировини на користь високих технологій, підвищення конкурентоспроможності традиційних експортних регіонів.
4. Відновлення традиційних ринків та відкриття нових.
5. Розширити сферу зовнішньоекономічних зв'язків з нетрадиційними партнерами [7].
Головним завданням Української держави сьогодні є визначення нових напрямів, шляхів, засобів та етапів реалізації зовнішньоторговельної стратегії. Реструктуризація економіки має враховувати внутрішні можливості та зовнішні чинники, щоб використовувати наявні конкурентні переваги та показати можливі конкурентні переваги економіки, просувати економічні інтереси, підвищувати добробут людей.
З метою подальшого розвитку зовнішньоекономічної діяльності та розширення ринку своєї продукції Morgun Group має намір вийти на зовнішній ринок сусідніх країн, переважно білоруський. Для цього необхідно розробити ефективну маркетингову стратегію компанії.
ТОВ «Моргун Груп» не має власних виробничих потужностей у Білорусі, і будівництво неможливо вести через брак грошей, тому найуспішніший шлях виходу на зовнішній ринок – прямий експорт.
У разі прямого експорту підприємству доводиться постійно шукати покупців для своєї продукції на зовнішніх ринках. Для цього потрібні постійні виїзди за кордон для переговорів чи демонстраційних цілей. Тому компанії необхідно створити представництво або філію в Білорусі.
Маркетингова стратегія компанії спрямована на досягнення високих позицій на ринку та конкурентоспроможності як за якістю, так і за ціною продукту шляхом залучення нових клієнтів. З цією метою плануються маркетингові заходи, які, за даними маркетингових досліджень, виявилися найбільш ефективними.
До них належать:
Пряма розсилка: розсилка рекламних матеріалів компанії (перелік послуг з цінами) потенційним клієнтам у вигляді комерційних пропозицій.
У рамках діяльності менеджерів планують відвідати компанії, які отримали комерційні пропозиції поштою, щоб прийняти замовлення. Менеджери виступають посередниками між компанією і замовником і підкреслюють переваги, які приносить клієнт, укладаючи договір з нашою компанією.
Участь у виставках за сумісництвом передбачає роздачу рекламних матеріалів компанії всім відвідувачам та експонентам. Інформацію про компанію Ви можете знайти під час реєстрації на інформаційних стендах організаторів у довіднику виставок.
Цей вид участі у виставках малого бізнесу є найбільш прийнятним. Вартість відвідування заочних виставок значно нижча, ніж у стаціонарній площі і повністю виправдовує витрачені на це кошти.
Також менеджери планують відвідати інші спеціалізовані виставки (Rex, Enterprise Management, Coercion та ін.) для збору та збору інформації про потенційних клієнтів шляхом особистого обміну візитними картками з представниками компаній-учасників, а також для збору інформації про компетенцію.
Щоб залучити нових клієнтів і посилити вашу прихильність до компанії, ТОВ «Моргун Груп» надає знижки до 10% на послуги та повторні замовлення (замовлення клієнтів для відділень в інших регіонах, встановлення додаткових пристроїв в існуючих системах).
Коли робити замовлення, є надзвичайно важливим фактором при виборі компанії з ландшафтного дизайну. Швидке, якісне виконання замовлення є визначальним фактором для будівництва.
Основні заходи маркетингу ТОВ «Моргун Груп» відображено в бюджеті маркетингу, що представлений у табл. 3.3. 
Таблиця 3.3
Заплановані витрати на заходи маркетингу, на 2020 рік
№ п/п	Статті витрат	Сума, тис. грн.	
1	Direct Mail (адресна розсилка)	28	
2	Участь у ландшафтних виставках	13	
3	Надсилання вітальних листівок на свята	4	
4	Відвідування різноманітних спеціалізованих виставок	4	
5	Реклама в спеціалізованих виданнях	56	
РАЗОМ	 105	
Оцініть внутрішнє середовище за такими показниками, як організаційна культура, рівень прибутковості, система контролю якості продукції, маркетингова активність, ступінь мотивації та кваліфікації персоналу, рівень бізнес-ризику та частка ринку на ринку, посилаючись на свої сильні чи слабкі сторони.
Ми також оцінимо такі фактори зовнішнього середовища: політичні; науково-технічні; демографічні; збільшення або зниження ВВП; темп інфляції; тенденції ринку; комерційна сила покупців; кількість активних конкурентів; стан конкуренції; привабливість постачальників; тенденції цільового ринку.
Таблиця 3.4
SWOT-аналіз підприємства 
 
Зовнішнє 
середовище

Внутрішнє 
середовище	Можливості
1.Політичні.
2. Науково-технічні.
3.Зростання ВВП.
4.Тенденції ринку.
5. Прихильність покупців до товарів підприємства, торгова сила покупців.
6. Число активних конкурентів.
7. Привабливість постачальників.
8. Тенденції цільового ринку.	Загрози
1. Інфляція.
2. Демографічні.
3. Стан конкурентної боротьби.	
Сильні сторони
1.	Організаційна культура
2.	Рівень прибутку
3.	Система контролю якості товару
4.	Маркетингова активність
5.	Ступінь вмотивованості та кваліфікаційний склад кадрів	1.Розробка і застосування стратегії клієнтоорієнтованості.
2.Збереження постійних покупців.
3.Розвиток кадрів.
4. Посилена маркетингова активність.
5. Вивчення поведінки конкурентів.	1. Загроза підвищення ціни на комплектуючі.
2.Загроза значного впливу інфляції на підвищення ціни.
	
Слабкі сторони
1.	рівень ризику 

2.	доля ринку	1.	Збільшення власного капіталу, збереження покупців та постачальників.
2.	Активний пошук нових покупців, переговори.	1.	Ризик відмови споживачів від продукції підприємства через їх нестабільне фінансове становище, викликане інфляцією	

Як видно з таблиці 3.4, ТОВ «Моргун Груп» має більше сильних, ніж слабких сторін, і розробляє заходи для підтримки та розвитку сильних сторін, а також для усунення слабких сторін. Необхідно враховувати фактори, які не залежать від діяльності підприємства і можуть негативно вплинути на його роботу. Таким чином, фактор інфляції викликає ризик відмови споживачів від продукції компанії через нестабільне фінансове становище, що ми сприймаємо лише як ризик.

3.2  Обгрунтування заходів щодо підвищення ефективності зовнішньоеокномічної діяльності підприємтсва 

Організація зовнішньоекономічної діяльності є дуже складною і проблемною роботою. Це вимагає ретельного розгляду таких питань, як кон'юнктура ринку, потенційні покупці та продавці, встановлення з ними ділових контактів, переговори, підписання угод тощо. Тому для ефективного управління зовнішньоекономічною діяльністю на корпоративному рівні необхідна відповідна структура управління. Структура управління зовнішньої торгівлі відображає побудову системи управління в цій сфері, тобто органів, служб, апарату, що здійснює управління зовнішньоекономічною діяльністю [1].
Організаційна структура управління зовнішньоторговельною торгівлею визначається метою та завданнями, що вирішуються. Його мета — максимізувати довгостроковий прибуток через ефективну участь у міжнародному бізнесі. Організаційна структура зовнішньоторговельного менеджменту, як і внутрішнього менеджменту, повинна постійно розвиватися і вдосконалюватися, адаптуючись до змін зовнішнього середовища і зовнішнього управління. Його форми і методи не можуть залишатися незмінними.
Організаційні форми управління зовнішньої торгівлі на промислових підприємствах України значною мірою індивідуалізовані. Однак є деякі загальні характеристики.
Зовнішньоекономічний апарат нині існує переважно у двох формах: відділ зовнішньоекономічних зв’язків (ВЕЗ) у складі існуючого адміністративного апарату; зовнішньоторговельна компанія (ЗТФ).
Департамент зовнішніх економічних зв'язків (ВЕЗ) не є самостійним структурним підрозділом компанії. Це частина апарату управління. Його основним завданням є управління зовнішньоекономічною діяльністю як елементом єдиної цілісної внутрішньої системи управління.
Відділ складається з підрозділів (груп, секторів, кабінетів та спеціалістів). Кожен із секторів (груп) має свої специфічні завдання і виконує відповідні функції. Наприклад, комерційний сектор повинен забезпечувати виконання зобов'язань, що випливають з міжнародних контрактів і угод, участь у підготовці та проведенні комерційних переговорів, організацію поставок за контрактом та контроль за його виконанням; огляд-скарги щодо експорту та імпорту тощо.
Сектор економіки призначений для прогнозування та планування зовнішньоекономічної діяльності підприємства, аналізу ефективності експортно-імпортних операцій, контролю за виконанням плану, валютного контролю тощо.
Сектор маркетингу, як провідна служба компанії, вивчає ситуацію на світових товарних ринках, бере участь у визначенні цін на експортну продукцію, у розробці та впровадженні реклами мікрокомпаній, аналізі конкурентів, можливостей руху продукції. , тощо
Завдання науково-технічного сектору: вивчити технічні вимоги до товарів, які діють на світовому ринку; аналізувати технічний рівень і якість продукції, її конкурентоспроможність; участь у розробці пропозицій щодо оновлення виробництва, запуску нового виробництва; забезпечити обслуговування експортної продукції тощо.
Основними завданнями зовнішньоторговельного підприємства (ЗВТ), як правило, є: планування, організація та регулювання зовнішньоторговельних угод, збільшення експорту та вдосконалення його структури, підвищення ефективності імпортних закупівель відповідно до стратегії компанії, підвищення конкурентоспроможності продукції за кордоном, сприяння підвищенню їх якості, вивчення світових ринків базової продукції та визначення критеріїв і вимог до конкурентоспроможності товарів, вивчення діяльності конкурентів, їх сильних і слабких сторін, організація післяпродажного обслуговування за кордоном, розробка рекламних заходів для розширення експорту, правовий захист інтересів зовнішньоекономічної діяльності компанії, участь разом з іншими підрозділами в організації транспортування та зберігання продукції, участь у купівлі-продажі патентів і ліцензій, «ноу-хау», участь у виконання протокольних дій.
Вирішення цих та інших завдань, що стоять перед ЗВТ, визначає його функції та організаційну структуру управління. Директор ЗТФ, як правило, підпорядковується директору підприємства або його заступнику з зовнішньоекономічних зв'язків. Основними функціональними підрозділами ZTF є маркетинг, бізнес та операційні послуги. Також створюються служби для надання послуг зовнішньоекономічній діяльності підприємства: економічне планування та розрахунки, грошово-фінансові операції, бухгалтерський облік та звітність, юридичні та інженерні аспекти, кожна з цих служб виконує відповідні функції. До компетенції служби маркетингу входять: участь підприємства у розробці стратегій і планів зовнішньоекономічної діяльності підприємства; вивчення ринків та можливостей виходу на них; надання реклами та руху товарів; підготовка конкурсних матеріалів та конкурсного листа, необхідних для формування основних умов договору; прогнозування стану товарних ринків та динаміки цін; аналіз ефективності експортно-імпортних операцій та окремих угод; збір, накопичення та обробка необхідної інформації; методичне забезпечення вивчення зовнішніх ринків та вимог до якості продукції; забезпечення участі підприємства у виставках, ярмарках, аукціонах, аукціонах тощо.
Необхідність створення ЗТФ у складі підприємства, що є суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності, має бути обумовлено переважно порівнянням витрат підприємства за відсутності власного підприємства та витрат на його утримання. Слід мати на увазі, що ефект від ZTF буде помітний лише через кілька років його роботи. Сьогодні компанії, що виходять на світовий ринок, стикаються з жорсткою конкуренцією. Щоб вижити в цій боротьбі і досягти успіху, ви повинні скористатися маркетинговими можливостями. Саме на основі маркетингової діяльності здійснюється більшість господарських операцій на світовому ринку. Спеціальні дослідження показали, що понад 75% невдач у бізнесі відбуваються через помилки в маркетинговій діяльності.
Тому, перш ніж прийняти рішення про вихід на світовий ринок, компанії необхідно багато чого навчитися, зрозуміти особливості внутрішнього та зовнішнього середовища.
Важливе місце в системі міжнародного маркетингу посідає вивчення зовнішніх ринків, під яким загалом розуміють процес пошуку, збору, обробки та аналізу даних.
Для успішного виконання поставлених завдань підприємство має розробити різноманітні маркетингові стратегії: охоплення ринків і сегментів ринку, конкурентоспроможність, вихід на нові ринки, вихід на ринки з новими продуктами, ціль, ринковий попит, товарна політика тощо. Його зміст залежить від значною мірою на загальну стратегію компанії, у тому числі й у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Основою планування виходу підприємства на зовнішні ринки є вибір оптимального шляху проникнення на ці ринки.
Організовуючи вихід на зовнішні ринки, підприємство може значно підвищити ефективність зовнішньої торгівлі. Однак необхідно добре знати умови діяльності в цій країні, її закони. На основі дослідження, оцінки та відбору зовнішніх ринків має бути розроблена товарна, цінова, збутова та інша політика, тобто заходи комплексу маркетингу, що входять до програми стратегічного маркетингу.
Дуже важливо визначити країну, до якої найвигідніше експортувати або з якої найвигідніше імпортувати товари (послуги). Порівнюючи варіанти виходу на ринок різних країн, керівництво компанії має враховувати такі фактори: політичну та економічну стабільність; витрати виробництва; Транспортна інфраструктура; державні пільги та заохочення; наявність кваліфікованої і відносно дешевої робочої сили; місткість ринку країни; наявність торгових обмежень; наявність необхідних постачальників сировини. Крім економічних критеріїв, важливо враховувати характер комерційних і політичних відносин з країною. Перевагу слід віддавати тим, з ким налагоджені нормальні ділові відносини, підтверджені законодавчими підставами.
В міжнародній практиці з урахуванням загальноприйнятих методик оцінки потенційних партнерів виділяють наступні принципи, які важливо враховувати при організації даної роботи:
1) Оцінка ступеня солідності потенційного партнера.
2) Оцінка ділової репутації.
3) Врахування досвіду минулих угод.
4) Врахування становища фірми на зовнішньому ринку.
Якщо компанія є посередником, то до вибору посередника потрібно поставитися серйозно. Перш за все, потрібно звернути увагу на своє фінансове становище. І, крім того, отримати інформацію про вашу кредитоспроможність, виявити характер проданого товару та обсягу реалізації, наявність власного збутового підрозділу.
Процес підготовки та здійснення успішної зовнішньоекономічної операції має вимагати детального вивчення не лише потенційних контрагентів, а й асоційованих компаній. Вивчення діяльності майбутніх асоційованих компаній є невід'ємною частиною зовнішньоекономічної операції. Тому всім учасникам міжнародної торгівлі слід приділяти пильну увагу цьому питанню.
Слід зазначити, що при виборі міжнародного партнера багато національних компаній стикаються з такою проблемою, як відсутність інформації про свого потенційного бізнес-партнера.
Збір інформації про ділових партнерів, зокрема про їх конкретний вид, наприклад, ведення зовнішньоекономічної діяльності, є дуже розумним кроком, якщо підприємство збирається покращити організацію зовнішньоекономічної діяльності на підприємстві.
Удосконалення механізму експортної діяльності підприємств має здійснюватися на належному рівні через відповідне законодавство. Одним із перспективних шляхів удосконалення експортної діяльності підприємства в майбутньому є розробка стратегій розвитку виробництва на середньо- та довгострокову перспективу. Ефективний розвиток цих стратегій можливий із застосуванням різноманітних методів аналізу, наприклад, SWOT-аналізу.
Тому на сучасному етапі багато українських компаній активно займаються зовнішньоекономічною діяльністю. Проте ефективність зовнішньоекономічної діяльності підприємства все ще досить низька. Це свідчить про відсутність чіткої зовнішньоторговельної політики, слабкі канали збуту, недостатній досвід роботи на зовнішніх ринках, прагнення швидко повертатися за рахунок продажу товарів, які не потребують великих зусиль для просування.
Дослідження ефективного розвитку зовнішньоекономічної діяльності вказує на передумови такої діяльності: активну участь на зовнішніх ринках із постійним збільшенням експортного потенціалу; зростання економічної активності; постійний контроль за конкурентоспроможністю; контроль та покращення економічних відносин з партнерами.
Для цього особливу увагу слід приділити вивченню тем: зниження собівартості товарів і послуг, тобто зменшення суми статей витрат; досконале вивчення ринкового попиту; підвищення продуктивності праці; своєчасне виконання бізнес-планування з урахуванням прийнятої на ринках стратегії.
Коло окреслених проблем вимагає від керівника підприємства вжиття відповідних заходів щодо вдосконалення організації зовнішньоекономічної діяльності.
Серед основних можливих заходів щодо вдосконалення організації зовнішньоекономічної діяльності на підприємстві можна виділити наступні: створення окремого структурного підрозділу, відповідального за успішність зовнішньоекономічної діяльності на підприємстві, дослідження ринку нових ринків, вихід на Вони, вони , проведення SWOT-аналізу для розробки стратегії розвитку бізнесу та вдосконалення механізму зовнішньоекономічної діяльності компанії на основі відповідного законодавства.
Реалізація вищезазначених заходів, безсумнівно, суттєво підвищить якість діяльності підприємства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Доцільно створити відділ зовнішньоекономічної діяльності, об’єднавши з відділом зберігання та митного забезпечення у зв’язку з послідовністю та поєднанням завдань, пов’язаних із зовнішньоекономічною діяльністю. З цією метою потрібно найняти нових працівників, які б займалися підготовкою проектів зовнішньоторгових контрактів, роботою з іноземними контрагентами та виконанням інших функцій, пов’язаних із зовнішньоекономічною діяльністю (ЗЕД); а також – маркетолога для досліджень внутрішнього ринку збуту товарів. Реорганізація структури управління ЗЕД підприємства має бути націлена на підвищення ефективності роботи у зазначеній сфері через зосередження зовнішньоекономічних функцій у межах одного відділу. Нові працівники забезпечать аналітику ЗЕД, у результаті чого, можливо, доцільно буде відмовитися від деяких культур, замінити їх на інші, знайти нові напрями зовнішньоекономічної співпраці. Сьогодні ж підготовку та перевірку зовнішньоторгових контрактів веде юридичний відділ, що відволікає його від інших завдань. 
Створення відділу зовнішньоекономічної діяльності впливатиме на такі показники: збільшення валового доходу, збільшення балансового прибутку (у тому числі чистого), зростання активів, зменшення власного капіталу, зменшення кредиторської заборгованості, збільшення рентабельності власного капіталу, зростання рентабельності активів, підвищення рентабельності виготовленої продукції, збільшення капіталовіддачі реалізованої продукції та повної собівартості. Формування відділу зовнішньоекономічної діяльності впливає на зростання рентабельності активів, проте частка цього заходу в очікуваній величині достатньо мала. Він більше спрямований на вдосконалення самого механізму зовнішньоекономічної діяльності, покращання умов діяльності, спеціалізації працівників на зовнішньоекономічній сфері, досягнення кращих результатів у збуті продукції.
Одним із дешевих, але в той же час ефективних способів продати свою продукцію на закордонному ринку є створення продажу товарів через Інтернет.
Однак, щоб продавати товари через Інтернет, вам потрібно створити власний веб-сайт у компанії. Оскільки ТОВ «Моргун Груп» не має власного сайту, пропоную створити його та найняти представника, який безпосередньо займається електронними продажами та працює з клієнтами, які бажають придбати продукцію таким чином.
Володіння веб-сайтом більше не є конкурентною перевагою для компанії, а є звичайною справою, як-от офісний комп’ютер чи електрик. Тому відсутність спеціального сайту багатьма експертами сприймається як ознака комерційної короткозорості – адже Інтернет може стати каналом продажів, інформаційною мережею компанії, для взаємодії з постачальниками, покупцями та бізнес-партнерами, а також для безбар’єрних медіа. .
Інтернет як джерело інформації про товари та послуги та як потужний рекламний засіб не має собі рівних. На жаль, не всі учасники української економіки розуміють необхідність присутності в Інтернеті і багато компаній досі не мають власного сайту. Існує ряд об’єктивних і суб’єктивних причин, які пояснюють цю ситуацію.
Багато керівників українських компаній і фірм не вміють користуватися Інтернетом. Точно так само і в українському бізнесі. Відсутність сайтів для бізнесу, які могли б значно збільшити продажі з власного інтернет-ресурсу, оскільки менеджери не розуміють їхні потреби.
Ще одна причина – міф про нерозвиненість українського Інтернету та малу кількість постійних користувачів цього сервісу. Фактично Україна за кількістю користувачів Інтернету значно відстає від розвинених країн Західної Європи та Америки. Але ті, хто регулярно використовує свої ресурси, є активними, платоспроможними громадянами. Саме їх маркетологи визначають як «цільову аудиторію».
Веб-сайти з бізнес-структурою можна розділити на кілька груп.
Інтернет-візитка - відносно невеликий сайт як за кількістю сторінок (до 12), так і за інформаційним наповненням. Основним завданням таких сайтів є створення та закріплення позитивного іміджу певної сфери обслуговування компанії або продукції, яку вона виробляє. Такий сайт меншою мірою є скоріше інструментом культивування іміджу, ніж інформатором.
Дуже часто навіть інтернет-візитка може підняти бізнес на якісно новий рівень, адже пошук партнера через Інтернет необхідний багатьом не лише в Україні, а й у близькому та далекому зарубіжжі.
Бізнес-сайт – це сайт середнього розміру, який зазвичай має не більше 40 сторінок. Сторінки бізнес-сайту містять детальну інформацію про діяльність компанії, продукти та послуги. Бізнес-сайт – чудовий помічник для менеджерів з продажу. Інформація, що міститься на сторінках, замінює або доповнює поради щодо придбання товару чи послуги.
Створення та підтримка веб-сайту компанії коштує більше, ніж просто візитна картка в Інтернеті, але вплив зазвичай більший.
Веб-сайт компанії - один великий веб-сайт. Кількість сторінок перевищує 40. Такий сайт зазвичай використовує бази даних. Програми для роботи з ним дозволяють гнучко керувати інформацією. Як правило, для власника корпоративного сайту розробляється система управління базами даних, що дає йому можливість самостійно адаптувати дані.
Повноцінний веб-сайт компанії — це не просто «іміджевий чіп», а повноцінне віртуальне представництво компанії в Інтернеті.
Morgun Group потрібен веб-сайт компанії, оскільки він набагато функціональніший за інтернет-візитку та набагато дешевший за веб-сайт компанії. Досить інформувати клієнтів про компанію та її продукцію. Витрати на створення веб-сайту базуються на існуючих та затверджених описах послуг зі створення веб-сайту чи робочому плані, складності художнього виконання, термінах виконання, інших допоміжних витратах (наприклад, художня фотографія, виставкові приміщення тощо).
Умови роботи визначаються шляхом оцінки часу на розробку та затвердження дизайну сайту, верстки, програмування, створення системи розміщення та редагування документів на сайті, а також реєстрацію обраного доменного імені.
Підтримка, оновлення та редизайн сайту. Для малого чи середнього бізнесу зазвичай не має економічного сенсу наймати веб-майстра, а запропонувати рішення проблеми оновлення веб-сайту, якісного розміщення нових документів, новин та дрібного редизайну від спеціалістів з дизайну веб-сайтів, які створили сайт компанії або будь-якої іншої компанії, яка надає такі послуги. Тим більше, що бути освіченою людиною в галузі веб-технологій – дуже дороге задоволення. Щоб уникнути неефективних витрат, має сенс скористатися службою підтримки сайту. Це врятує компанію.
Тому підприємству «Моргун Груп» не вигідно наймати власного веб-майстра і підтримкою і оновленням сайту буде займатись компанія, яка надає такі послуги.
Якість сайту залежить від багатьох внутрішніх і зовнішніх чинників. Сайт - це не самодостатнє явище, а частина загальнокорпоративної роботи. Завдання, які він вирішує, безпосередньо залежать від діяльності компанії, її загальних цілей і планів. Але, поза сумнівом, є і специфічні умови, що впливають на успішність функціонування сайту, які будуть прийняті для того, щоб сайт «Моргун Груп» мав успіх. 
Дохід від реалізації продукції у ТОВ «Моргун Груп» за 2019 рік становив 6198,8 млн.грн.
1. Метод розрахунку чистої теперішньої вартості проекту (NPV).
Суть метода зводиться до розрахунку чистої теперішньої вартості. Даний показник є одним з головних, найбільш відомим і найчастіше застосовується у практиці прийняття інвестиційних рішень. Цей показник відображає приріст цінностей фірми в результаті реалізації проекту, оскільки являє собою різницею між сумою грошових надходжень (грошових потоків), які виникають при реалізації проекту і приводяться (дисконтуються) до їх теперішньої вартості, та сумою дисконтова них вартостей усіх витрат (грошових відтоків), необхідних для здійснення цього проекту. Багато аналітиків вважають чисту теперішню вартість найкращим критерієм для більшості проектів.
15 % доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) підприємства за рік = 6198,8 Ч 0,15 = 929,82 тис.грн.

С(t) = 3,000 + 4,800 + 1,47540 + 3,23280 + 0,13566 + 0,315 + 0, 1122 + 0, 400 + 0, 250 + 18,000 + 0,750 + 6,660 + 154,97 + 725,26 = 919,36 тис.грн.
.

Критерій відбору за чистою теперішньою вартістю означає, що проект схвалюється у випадку NPV > 0, тобто внаслідок реалізації проекту цінність фірми зросте. З приведених розрахунків ми бачимо, що отриманий NPV > 0.
2. Рентабельність інвестицій.
Рентабельність інвестицій (PI) – показник, що відображає міру зростання цінності фірми в розрахунку на 1 гривню інвестицій. Це відносний показник, що характеризує рівень доходів на одиницю витрат, тобто ефективність вкладень – чим більше його значення, тим більша віддача кожної гривні, яка була інвестована в даний проект.
річний прибуток (929,82 - 18,750 - 4,800 – 154,97 - 6,660 -725,26 = 19,38Ч(1-0,25) = 14,54 тис.грн.);
стартові інвестиції (сума перших витрат) (1,47540 + 3,23280 + 0,13566 + 0,315 + 0, 1122 + 0, 400 + 0, 250 + 3,000 = 8,92106 тис.грн.).
.
Розрахований показник показав, що рівень доходів на 1 гривню інвестицій становитиме – 1,34 грн.
3. Строк окупності вкладень (PP).
PP демонструє, за який період проект покриє витрати.
 (223 дні)
За 223 дні проект покриє свої витрати.

Створення власного електронного магазину для прямих продажів через мережу сприяє значному збільшенню обсягів за рахунок необмеженого розширення ринку покупців - користувачів Інтернету, мережі без географічних кордонів. Прямі продажі через мережу дають змогу підвищити ступінь «індивідуалізації» обслуговування клієнтів з урахуванням особистих побажань та переваг.
Завдяки нововведенню збільшиться чистий прибуток підприємства. За рік він становитиме 49,1 тис. грн., а показник зменшення чистого доходу від інновацій – 8,58 тис. грн.
Завдяки розрахунку рентабельності проекту ми бачимо, що з інвестиції 1 гривня отримуємо 1,34 гривні. Проект окупається за 223 дні. Це говорить про те, що компанія виграє від схвалення цього проекту. Це не тільки принесе додатковий дохід, але й допоможе зберегти конкурентні позиції в цій сфері послуг.
Розроблена зовнішньоторговельна стратегія підприємства є найбільш оптимальною для ТОВ «Моргун Груп» і відповідає обраній для компанії стратегії.
Запропонована стратегія виходу на зовнішній ринок, а також рекомендації та пропозиції допоможуть підприємству розширити свою діяльність та отримати додатковий прибуток.

Висновки до розділу 3
У ході проведеного дослідження було запропоновані напрямки розвитку зовнішньоекономічної діяльності ТОВ «Моргун Груп»: 
1. Підприємство не має власних виробничих потужностей у Білорусі і їх будівництво неможливо здійснити через брак грошей, тому найкращий шлях виходу на зовнішній ринок – прямий експорт.
2. Ринок іригаційного обладнання в Білорусі швидко розвивається, про що свідчить щорічне зростання продажів. Цей ринок є ринком чистої конкуренції, конкуренція заснована на кількості та якості наданих послуг. Конкуренція на ринку - це вид товарів.
3. Згідно з аналізом SWOT, ТОВ «Моргун Груп» має більше сильних, ніж слабких сторін і розробляє заходи як для підтримки та розвитку сильних сторін, так і для виправлення слабких сторін. Необхідно враховувати фактори, які не залежать від діяльності підприємства і можуть вплинути на його діяльність.
4. Маркетингова стратегія компанії спрямована на досягнення високої позиції на ринку та конкурентоспроможності як за якістю продукції, так і за ціною шляхом залучення нових клієнтів. З цією метою плануються маркетингові заходи, які, за даними маркетингових досліджень, виявилися найбільш ефективними.
До них належать: tDirect Mail; Заочна участь у наступних виставках; Реклама в спеціалізованих виданнях; Надання знижок; Відправка вітальних листівок до свят; швидке виконання замовлення.
5. До найважливіших можливих заходів щодо вдосконалення зовнішньоекономічної організації на підприємстві належать: створення окремого структурного підрозділу, відповідального за успішність зовнішньоекономічної діяльності підприємства, дослідження ринку нових ринків, доступ до партнерської інформації про них. , проведення SWOT-аналізу з метою розробки стратегії розвитку бізнесу та вдосконалення механізму зовнішньоекономічної діяльності компанії на основі відповідного законодавства.
Реалізація вищезазначених заходів, безсумнівно, суттєво підвищить якість діяльності підприємства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
6. У зв'язку з послідовністю та консолідацією завдань ЗЕД доцільно створити відділ зовнішньої торгівлі, який об'єднується з відділом складського та митного забезпечення. Для цього необхідно наймати нових працівників для оформлення зовнішньоекономічних контрактів, співпраці з іноземними діловими партнерами та виконання інших функцій, пов'язаних із зовнішньоторговельною торгівлею (ЗЕД); а також маркетологи для дослідження вітчизняного товарного ринку.

ВИСНОВКИ 
	Узагальнення та систематизація результатів дослідження дозволили сформулювати наступні висновки: 
1.	 Адміністративні методи мають безпосередній вплив на економічні відносини. Методи управління найкраще використовувати в умовах економічної нестабільності, зростання дефіциту та інфляції. Як правило, вони використовуються лише на короткий проміжок часу для захисту економіки країни або її відновлення шляхом мобілізації та оптимального використання ресурсів. До них належать ембарго (повна заборона зовнішньої торгівлі), ліцензії, квоти, спеціальні вимоги до товарів тощо.
2.	Стратегічною спрямованістю державного регулювання зовнішньоекономічної сфери є експортна політика компаній, яка передбачає оптимізацію структури експорту, розширення асортименту товарів і послуг, збільшення частки високоякісної продукції. технологія в цілому, нові ринки.
3.	 Для успішної реалізації поставлених завдань підприємство розробляє різноманітні маркетингові стратегії: охоплення ринків і сегментів ринку, конкуренція, вихід на нові ринки, вихід на ринки з новими продуктами, ціль, ринковий попит, товарна політика тощо. Зміст цих стратегій значною мірою залежить від загальної стратегії компанії, також у сфері зовнішньої торгівлі.
4.	 На даний момент ТОВ «Моргун Груп» займається роздрібною та оптовою торгівлею професійних зрошувальних систем HUNTER та має мережу дистриб'юторів як у місті Києві, так і по всій Україні.
5.	За результатами фінансово-економічного аналізу зроблено наступні висновки. Рентабельність інвестицій знизилася на 17,69% у 2019 році порівняно з 2018 роком. Натомість капіталомісткість зросла на 21,62%. Продуктивність праці зменшиться на 12,90% у 2019 році порівняно з 2018 роком. Валова рентабельність у 2019 році зросла на 1,69% порівняно з 2018 роком. Рентабельність власного капіталу зросла на 6,23% у 2019 році порівняно з 2018 роком. За результатами аналізу зовнішньоекономічної діяльності компанії, Знайдено: Основними постачальниками продукції є: HUNTER (США), Rain Bird (США), METZERPLAS (Ізраїль), Claber (Італія) та Acclima, Inc. (США З АМЕРИКИ).
6.	Зростання імпорту продукція на підприємстві відбувалося майже по всім товарним позиціям. Упродовж звітних років помітна тенденція до зростання імпорту продукції на 2,2% у 2018 році та 10,6% у 2019 році. Найбільший обсяг імпортної продукції у 2019 році поступав з США (49,6%). Також можна відзначити значне зростання імпорту продукції з Германії у 2019 році, зростання склало 572,1 тис. грн., або на 82,4%.
7. Низька інвестиційна привабливість та несприятливий інвестиційний клімат не дозволяють отримати достатні фінансові ресурси, особливо для розвитку бізнесу, впровадження сучасних технологій, технічного оновлення, наукових розробок, впровадження інновацій.
8. Інфраструктура зовнішньої торгівлі має серйозні недоліки: недосконалість митних послуг і процедур, фінансових розрахунків, проблеми транспорту та зв'язку; Консультативні, інформаційні та інші ділові послуги тощо.
9. Підприємство не має власних виробничих потужностей у Білорусі, і його будівництво неможливо здійснити через брак грошей, тому найкращий шлях виходу на зовнішній ринок – прямий експорт. Ринок іригаційного обладнання в Білорусі швидко розвивається, про що свідчить щорічне зростання продажів. Цей ринок є ринком чистої конкуренції, конкуренція заснована на кількості та якості наданих послуг.
10. Згідно з SWOT-аналізом, ТОВ «Моргун Груп» має більше сильних, ніж слабких сторін, і розробляє заходи для підтримки та розвитку сильних і виправлених недоліків. Необхідно враховувати фактори, які не залежать від діяльності підприємства і можуть негативно вплинути на його діяльність.
11. Маркетингова стратегія компанії спрямована на досягнення високої ринкової позиції та конкурентоспроможності як за якістю, так і за ціною товару та залучення нових клієнтів. З цією метою компанія планує запровадити маркетингові заходи, які, як показало дослідження ринку, є найбільш ефективними, зокрема: tDirect Mail; Заочна участь у наступних виставках; Реклама в спеціалізованих виданнях; Грантові знижки; Відправка святкових листівок; швидке виконання замовлення.
13. До найважливіших можливих заходів щодо покращення зовнішньоекономічної організації на підприємстві належать: створення окремого структурного підрозділу, який відповідає за успіх зовнішньоекономічної діяльності на підприємстві, дослідження ринку нових ринків, вхідних партнерів, інформування. про них, впровадження SWOT-аналізу Розробити стратегію розвитку бізнесу та удосконалити механізми зовнішньоекономічної діяльності компанії на основі відповідного законодавства.
Реалізація вищезазначених заходів, безсумнівно, суттєво підвищить якість діяльності підприємства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. З огляду на послідовність і поєднання завдань зовнішньоекономічної діяльності доцільно створити відділ зовнішньої торгівлі, який об'єднаний з митним складом та відділом забезпечення. Для цього необхідно наймати нових працівників, які готують зовнішньоекономічні контракти, працюють з іноземними партнерами та виконують інші функції, пов’язані із зовнішньоторговельною (ЗЕД); а також маркетологів для дослідження внутрішнього ринку товарів.

Список використанИХ  ДЖЕРЕЛ 
1. Андрійчук В. Зовнішньоторговельна діяльність та її вплив на формування ринку товарів народного споживання України. К., 1995. 103 с. 
2. Андрійчук В. Зовнішньоторговельна регуляторна політика України та проблеми її удосконалення. Формування торговельних режимів у перехідних економіках в умовах глобалізації (приклад України): Збірник наукових праць за матеріалами IX міжнародної науково-теоретичної конференції. К., 2001. С. 10-14. 
3. Андрійчук В. Зовнішня торгівля України: чинники, моделі, тенденції: Наукова монографія. К.: Зовнішня торгівля, 2005. 540 с. 
4. Андрійчук В. На півдорозі до СОТ. Політика і час. 2001. №6. С. 16-23. 
5. Андрійчук В. Реформи і зовнішня торгівля. Політика і час. 1997. № 3. С 24-31. 
6. Антонюк Л. Міжнародна конкурентоспроможність країн: теорія та механізм реалізації: Монографія. К.: КНЕУ, 2004. 275 с. 
7. Ануфрієв М. Науково-теоретичне дослідження адміністративно-правових засад зовнішньоекономічної діяльності в Україні. Бюлетень Міністерства Юстиції України. К., 2011. № 12. С. 74-76. 
8. Арзуманов Р. Вплив ПДВ на відтворювальні процеси. Фінанси України. 2003. №5. С. 94-98. 
9. Арутюнян С. Фінансовий механізм зовнішньоекономічної діяльності. О.: Вид-во ОРІДУ НАДУ, 2006. 166 с. 
10. Афанасьєв М. Інноваційні процеси в системі державного управління і місцевого самоврядування. Харків : Вид. ХНЕУ, 2006. 212 с. 
11. Багрова І. Міжнародна економічна діяльність України. Київ : “Центр навчальної літератури“, 2004. 384 с. 
12. Бевз С. Правове регулювання зовнішньоекономічної діяльності. К.: Вид-во КУП НАН України, 2013. 96 с. 
13. Безкоровайна В. Податки в системі фінансового регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Фінанси України. 2004. №12. С. 40-45. 
14. Безрученко В. Проблеми державного регулювання зовнішньо-економічної діяльності. Зовнішня торгівля: Право та економіка. Вип. 2 (6). К.: УАЗТ, 2002. С. 89-94. 
15. Беседіна Т. Договір (контракт) поставки в зовнішньоекономічній діяльності: підстави відповідальності за невиконання чи неналежне виконання. Підприємництво, господарство і право. 2011. № 4. С. 151-154. 
16. Бєлєнький П. Конкурентність на транскордонних ринках. Львів : ІРД НАН України, 2005. 214 с. 
17. Бистров О. Загроза стратегічним національним інтересам України. Голос України. 2003. № 246 (№ 3246). С. 7. 
18. Білорус О. Глобалізація і національна стратегія України. К. : ВО “Батьківщина”, 2001. 300 с. 
19. Вавенко А. Особливості правового регулювання зовнішньоекономічної діяльності вітчизняних підприємств. Управління розвитком. 2014. № 6. С. 71-73. 
20. Васечко Л. Співвідношення понять «фінансовий механізм», «механізм фінансування», «фінансове забезпечення», «фінансове регулювання». Вісн. Львів. ун-ту. Серія: Екон. 2009. № 41. С. 103–107. 
21. Василенко Ю. Перебіг експорту при девальвації національної валюти. Економіст. 2002. №8. С. 46-51. 
22. Васюк Т. Методи дослідження та визначення економічної ефективності зовнішньоекономічної діяльності суб’єктів господарювання. Актуальні проблеми економіки [Текст] : Науковий економічний журнал. Київ: Національна академія управління, 2015. №3(165). С. 131-136. 
23. Васюк Т. Сучасні стратегії управління зовнішньоекономічною діяльністю вітчизняних підприємств. Ефективність державного управління [Текст] : зб. наук. пр. Львівського регіонального інституту державного управління Національної академії державного управління при Президентові України. – Вип. 41 / за заг. ред.чл.-кор. НАН України В.С. Загорського, доц. А.В. Ліпенцева. Львів: ЛРІДУ НАДУ, 2014.Львів. С. 324- 331. 
24. Васюренко В. Аналіз впливу фінансового регулювання на сталість зовнішньоекономічної діяльності суб’єктів господарювання. Фінансово-кредитна діяльність: проблеми теорії та практики: зб. наук. праць. Х. 2009. Вип. 2 (7). С. 37–42. 
25. Ващенко В. Митно-тарифне регулювання в Україні. Основні етапи розвитку митно-тарифного регулювання в Україні. Митна справа. 2006. № 4. С. 16-23. 
26. Венгель П. Актуальні питання Митного тарифу України після вступу до Світової організації торгівлі. Митниця. №5 (54), травень, 2009. 
27. Венцель В. Зовнішньоекономічна діяльність: підходи до розуміння в довідковій та нормативно-правовій літературі. Вісник Житомирського державного технологічного університету. 2011. № 1 (55). С. 43–45. 
28. Гречин Є. Теоретичнi основи дослiдження правового регулювання зовнiшньоекономiчної дiяльностi в Українi. Пiвденноукраїнський правничий часопис. 2014. № 4. С. 91-95 
29.Дідівський М. Зовнішньоекономічна діяльність підприємства. К. : Знання, 2006. 462 с. 
30. Дмитрієва Н. Заходи нетарифного регулювання адміністративно-економічного характеру. Часопис Київського університету права. 2010. № 3. С. 70-72. 
31. Завгородніи А. Генезис понятійно-категоріального апарату досліджень «зовнішньоекономічної діяльності»: структура, принципи, функції. Українськии журнал прикладної економіки. 2018. Том 3. № 3. С. 149-158. 
32. Клiмович I. Теоретичнi аспекти та нормативно-правове регулювання аудиту зовнiшньоекономiчної дiяльностi пiдприємств. Вiсник Одеського нацiонального унiверситету. Серiя : Економiка. 2016. Т. 21, Вип. 7(1). С. 172-175 
33. Ковінько О. Зовншіньоекономічна діяльність аграрних підприємств. Зовнішня торгівля: економіка, фінанси і право. 2016. №5. С. 40-54. 
34. Лепеха М. Перспективи розвитку зовнішньоекономічної діяльності України за експортоорієнтованою стратегією. Молодий вчений. 2017. №5 (45). С. 655-658. 
35. Матвійчук Л. Внутрішні фактори впливу на формування структури капіталу підприємства. Економіка та управління в умовах побудови інформаційного суспільства: матеріали ІІ Всеукраїнської науково-практичної конференції, 15-16 квітня 2010 р. – Одеса: ОНАЗ ім. О.С. Попова, 2010. С. 80-82. 
36. Панасейко І. Проблеми нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності в умовах дії зони вільної торгівлі між Україною та ЄС. Бізнес Інформ. 2017. № 2. С. 50-54. 
37. Платонова І.О. Аналіз тенденцій розвитку механізмів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності на сучасному етапі державотворення. Державне управління: удосконалення та розвиток. 2018. № 8. URL: http: // www.dy.nayka.com.ua. 
38. Платонова І.О. Державне регулювання зовнішньоекономічної діяльності в умовах інтеграції України у світовий економічний простір. Економічна політика та механізми господарювання: сучасний стан, проблеми, перспективи: збірник тез наукових робіт учасників Міжнародної науково-практичної конференції для студентів, аспірантів та молодих учених (м. Київ, 31 серпня 2019 р.). К.: Аналітичний центр «Нова Економіка», 2019. С. 37-38. 
39. Платонова І.О. Інституційний фактор розвитку державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності в Україні. Вчені записки Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського. Серія: Державне управління. 2020. Т. 31 (70) № 3. С. 170-174. 
40. Платонова І.О. Інституційний фактор розвитку державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності в Україні. Вчені записки Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського. Серія: Державне управління. 2020. Т. 31 (70) № 3. С. 170-174. 
41. Пристай Т. Постійне місцезнаходження/місцепроживання як ознака суб’єктів зовнішньоекономічної діяльності в Україні. Юридична наука в сучасному світі: здобутки та перспективи : матеріали міжнародної наук.-практ. конф., м. Одеса, 21 вересня 2018 р. / за ред. Г.О. Ульянової; уклад.: О.В. Дикий, Ю.Д. Батан. Одеса : Видавничий дім «Гельветика», 2018. 168 с. 
42. Тульчинська С. Напрями активізації зовнішньо-економічної діяльності вітчизняних підприємств. Агросвіт. 2018. №6. С. 28-31. 
43. Чайковська В. Про захист національних інтересів України при лібералізації зовнішньоекономічної діяльності. Актуальні проблеми держави і права. 2012. Вип. 65. С. 428-434. 
44. Platonova, I. Application of methods of state regulation of foreign economic activity in the context of activation of integration processes of Ukraine. East journal of security studies. Vol 4. № 1 (2019). Р. 203-211. 
45. Платонова І.О. Аналіз тенденцій розвитку механізмів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності на сучасному етапі державотворення. Державне управління: удосконалення та розвиток. 2018. № 8. URL: http: // www.dy.nayka.com.ua. 
46. Платонова І.О. Теоретичні засади механізмів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Інвестиції: практика та досвід. 2020. № 13-14. С. 125 - 129. 
47. Погребняк А. Еволюція наукових поглядів на сутність поняття «зовнішньоекономічна діяльність». Сучасні проблеми економіки і підприємництво. 2016. Вип. 18. С. 48-53.